Kannik: Türgi valis võitjate poolel olemise   Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse direktori Indrek Kanniku sõnul näitavad Türgi viimase nädala välispoliitilised sammud, et president Recep Tayyip Erdogan on mõistnud, et konfliktis Venemaaga on võitmas lääneriigid ning asetas Türgi strateegiliselt võitjate poolele.   Türgi president Recep Tayyip Erdogan kohtus eelmisel reedel Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskiga ja ütles, et Ukraina väärib NATO liikmeks olemist. Samuti teatas Türgi, et kui Venemaa viljalepingut ei pikenda, siis Türgi sõjalaevad asuvad saatma Ukraina sadamatest väljuvaid viljalaevu. Venemaad häiris ka Türgis koduarestis olnud Aasovi võitlejate vabastamine ja Ukrainale tagasi andmine. Ning kõige värskem uudis on see, et Türgi otsustas loobuda vastuseisust Rootsi NATO-ga liitumisele. "Need on kõik üsna märgilised sammud. Kõige tõenäolisem järeldus on see, et Erdogan on enda jaoks langetanud otsuse, et Venemaast pikas perspektiivis ei ole kuidagiviisi võrdväärset vastast läänele. Ja siis on igal juhul kasulikum hoida nii-öelda õigele poole ja võitjate poole," kommenteeris Kannik ERR-ile. Samas meenutas Kannik, et Venemaa ja Türgi suhted ei ole kunagi päris pilvitud olnud ja viitas 2015. aasta juhtumile kui Türgi sõjavägi tulistas alla riigipiiri rikkunud Vene hävitaja. Hiljem on Venemaa ja Türgi sattunud vastuseisu ka Süürias ja Liibüas. Erinevad huvid on riikidel olnud ka Armeenia ja Azerbaidžaani konfliktis. "Ajalooliselt on Türgi ja Venemaa alati olnud vastaspooltel," sõnas Kannik. Türgi on Kanniku sõnul Venemaaga proovinud hästi läbi saada Erdogani presidendiks oleku ajal. "Tõenäoliselt on praegu langetatud otsus, et Venemaa nõrgenemine on jõudnud faasi, kus pigem tuleb taastada oma traditsioonilised suhted lääneriikidega," sõnas Kannik.  Nõudmine Euroopa Liiduga liitumiseks oli mõeldud kodupublikule  Esmaspäeval ütles, et Erdogan, et toetab Rootsi liitumist NATO-ga, kui Euroopa Liit jätkab Türgiga pikalt seiskunud liitumiskõnelusi. Samas kohtus esmaspäeval Erdogan ka Rootsi peaministri Ulf Kristerssoni ja NATO peasekretäri Jens Stoltenbergiga ning Stoltenbergi sõnul oli Erdogan nõus edastama Rootsi liitumistaotluse Türgi parlamendile ja tagama ratifitseerimise. Kanniku hinnangul Erdogan tõenäoliselt Euroopa Liidu liikmeks saamiseks väljapressimist harrastama ei hakka. "Ma arvan, et seda eilset asja võib ka kodupublikule näitamiseks Erdogan kasutada selleks, et näidata, et Türgi on ikkagi koostööaldis ja sõbralik, vaatamata sellele, et Türgit on Euroopa liidu poolt aastakümnete jooksul naeruvääristatud," sõnas ta. "Me tegelikult ju oleme ka praegu selles olukorras, kus Türgile anti Euroopa Liidu liitumisperspektiiv väga-väga ammu. Aga tänaseks on mitmed riigid, kõige selgemalt vast Prantsusmaa, Holland ja Austria öelnud, et nad seda liitumisperspektiivi ei näe ja on taganetud oma kunagi antud lubadustest," lisas Kannik. "Ma arvan, et need paar retoorilist avaldust, mida Türgi eile sai Euroopa Liidu esindajate poolt, et nad uuesti püüavad suhteid omalt poolt parandada ja kiirendada... Seal võivad olla konkreetsed teemad, kus võidakse proovida edasi liikuda, tolliliidu küsimustes teatud asjades. Võib-olla ka viisavabaduse küsimuses teatud asjades. Aga kiiret Türgi liitumist Euroopa Liiduga praegu küll kusagilt paista ei ole," kommenteeris Kannik veel. Küsimusele, kas tegelikult võib Erdogan veel ümber mõelda ja asuda Euroopa Liidult või mõnelt konkreetselt riigilt Rootsi NATO liikmesuse küsimust kasutades midagi välja pressima, vastas Kannik, et ta seda ei usu. "Ma arvan, et see asi tehakse ikka nüüd ära," ütles ta.  Lisaks Läänemerele võib ka Mustast merest saada "NATO järv"  Kannik märkis, et Türgi selge strateegiline lääneriikide poolele asumine tugevdaks oluliselt NATO lõunatiiba. "Kui see nüüd nii läheb, selles lõplikult jätkuvalt veel kindel ei oleks. Kuigi tõepoolest siin viimase nädala-kahe sündmused selles suunas viitavad. Siis see kindlasti NATO lõunatiiba oluliselt tugevdab. Eks Türgi on oluline liitlane ikkagi kogu aeg olnud, vaatamata sellele, et on ka keeruline liitlane olnud. Ta annab ikkagi NATO-le hoopis teise dimensiooni. Ta muudab NATO siiski üsnagi domineerivaks riigiks Musta mere ääres. Eriti kui Ukrainal peaks õnnestuma oma lõuna alad kunagi taastada, siis võib öelda, et mingil hetkel kujuneb ka Mustast merest peaaegu NATO järv, nagu Läänemerest nüüd on kujunemas. See on ikka väga suure strateegilise tähtsusega, kui Türgi püsib nii-öelda paadis," analüüsis Kannik. Kanniku sõnul võis Türgi positsioone mõjutada ka võimalik lubadus USA-lt müüa Türgile uusi hävitajaid F-16. Seni on USA keeldunud Türgile F-16 hävitajaid müümast, viidates Türgi sisepoliitilisele olukorrale, aga sellele, et Türgi on ostnud Venemaalt S-400 õhutõrjesüsteeme. Kannik rõhutas, et USA president Joe Biden ütles eelmisel nädalal, et mõistab Türgi soovi uuendada oma F-16 hävitajaid, aga samas ka Kreeka soovi uuendada oma õhuväge. "Neid asju tuleb näha komplekssetena. Tõenäoliselt proovitakse jõuda lahenduseni, kus Kreeka ja Türgi saaksid samaaegselt uue võimekuse ja et kumbki pool ei saaks eelist, sest Türgi ja Kreeka omavahelised suhted on keerulised," rääkis Kannik.    					Toimetaja:  Aleksander Krjukov


Internetist kauplemine lõppes ostjale suure rahasumma kaotusegaLõuna prefektuur alustas kriminaalmenetlust noore naise avalduse alusel, millest selgus, et veebi kaudu kaupa müüa soovinud naine sattus kelmi ohvriks ja jäi ilma suurest rahasummast.
Esmaspäeval politseisse pöördunud 24-aastane naine kurtis, et müüs Facebooki Marketplace’i kaudu enda asju. Temaga võttis ühendust ostja, kes saatis talle kullerteenuse lingi, kuhu naine pidi sisestama oma pangakaardi andmed, kirjeldas Lõuna prefektuuri pressiesindaja toimunut.
Hiljem avastas naine, et tema pangakontolt on läinud Leedu arveldusarvele 4044 eurot.
]]>


ERAKONDADE RAHAKOTT | Korruptsioonikuriteos kahtlustuse saanud pankurilt tuli koguni kolmveerand Isamaa rahakoti sisustSee oli teada juba varemgi, et pankur Parvel Pruunsild toetas miljoni euroga kolme opositsioonierakonda. Uus teadmine on aga see, kui suure osakaalu tema annetused erakondade rahakoti sisust annavad. Ilmneb, et teises kvartalis tuli Pruunsillalt ligi 80% Isamaa arvele laekunud summadest, Keskerakonna ja EKRE rahast aga pisut üle poole. Ehkki keskerakondlased lubasid Pruunsillalt saadud 300 000 eurot tagastada, pole sellest veel märkigi.
Erakonnad peavad esitama erakondade rahastamise järelevalve komisjonile annetuste aruanded hiljemalt 10. kuupäeval pärast kvartali lõppu. Seekord said tähtaegse esitamisega hakkama kõik olulisemad erakonnad. Aruanded esitatakse 30. juuni seisuga ning neis veel ei kajastu Keskerakonna juhatuse otsus kanda Pruunsillale raha tagasi.
Selle aasta alguses, riigikogu valimiste ajal, olid annetajate rahakraanid pärani. Kolme kuuga kukkus erakondade kukrusse 2,9 miljoni euro eest annetusi. Teises kvartalis on aga paljud annetajad jäljetult kadunud: kokku laekus 1,3 miljonit eurot, kuid sellest üks miljon on Bigbanki suuromaniku Parvel Pruunsilla raha.
Pruunsild on Isamaa pikaaegne liige, kellele kaitsepolitsei esitas mai lõpus kahtlustuse korruptsioonikuriteos. Kahtlustuse teine osapool oli Tartu abilinnapea Priit Humal, kes on samuti Isamaa pikaaegne liige. Pruunsild toetas juuni viimasel päeval koduerakonda 400 000 euroga ning EKREt ja Keskerakonda 300 000 euroga. Summad on nii suured, et jätavad varju kogu muu raha, mida opositsioonierakonnad said riigitoetuse, liikmemaksude või muude isikute annetustena. Isamaa rahast andis Pruunsilla annetus koguni 78%, EKRE ja Keskerakonna omast 55%.
Kolmel opositsioonierakonnal muid suuremaid annetusi polnudki. Keskerakonna suuruselt teine rahaline toetaja oli erakonna esimees Jüri Ratas 5743 euroga, EKRE-l riigikogu liige Jaak Valge 3000 euroga ning Isamaal varasem justiitsminister, riigikokku mitte pääsenud Lea Danilson-Järg 1000 euroga.
Reformierakond kogus annetustena 164 372 eurot, sellest suurima panuse andis Saaremaal väikelaevu tootva Baltic Workboats üks omanikest ja juhtidest Margus Vanaselja: 50 000 eurot. Tegu on tema esimese annetusega peaministriparteile. Varem on ta ise ning tema äripartner toetanud sotse. Oravaid toetasid suurelt ka riigikogulased Andres Sutt ja Vilja Toomast: vastavalt 16 325 ja 10 189 eurot. Muud summad jäävad juba alla 10 000 euro.
Sotsiaaldemokraatidele tegi suurima annetuse ettevõtja, varasem Nõmme linnaosa vanem Lauri Paeveer: 10 720 eurot. Kokku said sotsid annetustena 65 312 eurot. Sotside aruandes kajastub ka 450 000eurone laen: neil oli riigikogu valimistest maksmata arveid, reklaamiagentuuridelt aga erakonnad võlgu võtta ei tohi.
Eesti 200 kogus annetustena vaid 6157 eurot. Suurima panuse andis transpordiametis tee-ehituse eksperdina töötav Aivo Salum: 2000 eurot.
Riigikogust välja jäänud Parempoolsed kogusid kolme kuuga 43 891 eurot annetusi. Suurima panuse, 10 000 eurot, andis jaemüügiga tegelev ärimees Oleg Gross.


Kuidas taaskasutada hingeMateriaalse jätkusuutlikkuse, aegluse ja vähenemise poole pürgimine, mis on lugematute näituste, installatsioonide ja konverentside fookuses, toimub vaimse jätkusuutlikkuse arvelt ja jätkuvalt intensiivse projektielu kõrvalt. Samas on küsitav, kas väljakujunenud kultuuriformaadid viivad käegakatsutavate muutusteni. Ühe läbipõlenu mõtted.söed mu kõhus hõõguvad vihaselt ja ma ei saa püsti seista. stress toodab autonarkootikume, millest hormoonid lähevad agressiivseks ja aju jääb sõltuvusse. läbipõlemine on järsk adrenaliinipuudus, arutu, libidinaalne igatsus kire ja jõu järele. iga päev on halb uni; ma ootan - uut süsti; veedan piinavalt üksikuid tunde meeleheitlike kujutluspiltidega, milles lapsik iha nätsutab kummiseid ohvreid võimatutes, oksele ajavates olukordades. vajan endast välja. valusvenivate tundide jooksul vahetan skisofreeniliselt veendumusi: vabakutseline kultuuritegelane olla on ikkagi päris mitmekülgne ja tore - kui ainult saaks veel seda ärategemise tunnet, palun, palun teeme koos asju - kellele neid asju tegelikult vaja on?! - mõttetud ülesanded on kohutavalt mõttetud - ma pole kunagi olnud nii üksik - palun, laske mul haihtuda. tulevikku korraga ei ole ja samas see sädeleb mingis naiivses, labases ohtruses, sosistades ühte kõrva:„on nii palju, mida sa veel saaksid teha, kellega ühendust võtta, kuhu panustada! ole õnnelik, et su töö sind huvitab, täidab vajalikke lünki ja on hulga mõtestatum kui valdaval enamikul! sul on võimalus osutada meie osalusele looduses, anda voli käsitööle ja materjalidele, väikesele ja unustatule, propageerida aeglust ja ühisust! ela ja sära!”ja teise:„miks on nii, et loodusesse jõuad sa ainult tööprojektide raames? millal viimati sõpradega õhtust sõid, trenni tegid, arstil käisid, enda eest hoolitsesid enam kui veinija videoõhtuga? mitu võileivakarpi ja kilepakki jälle sel nädalal soetasid? lendad tolle koostöö jaoks uuesti välismaale, jah? kuidas aitab see kõik liikuda lähemale sellele teistsugusele elule, mille võimalikkusest sa jutlustad?”Mulle meeldib vaadata vanade raamatute tagumistest impressumitest, kui palju aega nende ladumiseks läks. Õhema raamatu puhul 4-5 kuud, paksema puhul kuni aasta. Trükise väljamanamine metallisegust, tselluloosikiust ja õlivärvist võttis aega, nõudis aega, sai aega. Ladujad töötasid trükikojas oma vahetuse ära ja läksid taidlusringi end teostama. Graafilise disainiga seotud töötajad on olnud ajalooliselt puhkuse ja muude tööliste õiguste nõudmisel esirinnas. Tunnen, et olen oma eelkäijaid alt vedanud. Võin aega nõuda, aga seda ei ole kuskilt võtta, sest kataloogid peavad olema valmis näituste avamise ajaks ja töötada saab ju ka kodus, rongis või keskööl. Peadpööritavalt pragulistest projektiplaanidest tuleb välja pressida ka eneseteostus - süvenemise, tähenduse ja vajalikkuse illusioon.Ma ohverdan oma nädalavahetused, sest väärtustan eksperimentaalset ja kvaliteetset koostööd olulistel teemadel (ja kuna olen üldiselt terve ja mul pole lapsihoolealuseid). Ja seepärast, et ma tunnetan vastutust nende loodusressursside ees, mille meie kunsti- ja kultuuriprojektid ohvriks toovad. Kui juba teha, siis võimalikult ägedalt ja läbimõeldult, materjaliteadlikult ja -säästlikult.Igava koopiapaberil väljaprindi või ühekordse vinüülkleepsu asemel leiutan näitustele-installatsioonidele viise, kuidas taaskasutada olemasolevat paberit ja pärandtrükitehnikaid. Ajalooliste käsitöövõtetega tahan tuletada digistandarditega harjunud publikule meelde arvuti taga peituvaid aeganõudvaid materiaalseid metamorfoose - vaadake, aeglasem ja jätkusuutlikum elu on (olnud) võimalik! Käigu pekki kiirus, tõhusus ja standardiseeritus; kohanegem kahanemisega, tehkem ise, hooligem tagajärgedest, ressursid on lõplikud… Need on kandvad ideed enamikus kunsti- ja kultuuriprojektides, milles disainerina osalen. Ometi leian end ikka ja jälle rööprähklemisest kõrbenuna veeretamas painavat küsimust: kas jätkusuutlikkusega tegelev loometöö saab üldse olla jätkusuutlik?Materiaalne ja sotsiaalne jätkusuutlikkus on kirjutatud tingimusena sisse aina enamatesse ettevõtmistesse. See on muidugi tore, sest suunab meid kõiki rohkem tajuma omavahelisi ristsõltuvusi: meie igapäevaluksused tulevad pea alati millegi või kellegi arvelt ja tähendavad moel või teisel vastutustundetuid tagajärgi. Vaimse heaolu nimel tehtud mugavad valikud (nt lennuk rongi või plastkarbilõuna isevalmistatu asemel) võrduvad tavaliselt materiaalse raiskamise ja keskkonnakriisi panustamisega. Selliseid hetki võib töise linnainimese elus kuhjuda lühikese aja jooksul päris palju. (Kas olete üritanud ette kujutada, kui palju prügi olete kogu oma elu jooksul tekitanud ja mis on sellest nüüdseks saanud?) Praegu toimib see seos aga vastupidi täpselt samamoodi: materiaalse jätkusuutlikkuse rakendamine toimub vaimse kestlikkuse arvelt. Ringmajanduslike eksperimentidega tegeletakse lisaks põhitööle ja -projektidele. Ajakavad jäävad samaks, kultuurivormid niisamuti. Aina rohkem on ökokriisiteemalisi näitusi, konverentse, paneeldiskussioone, vestlusringe, lavastusi, festivale, residentuure, koolitusi, rahvusvahelisi biennaale. Säärases kampaaniaformaadis tekitab teema akuutsus aktivistliku atmosfääri, mis võimaldab lüpsta kultuuritöötaja missioonitundest maksimumi. 1 Koroonaaegne hingetõmme on viimseni välja puhutud; ürituselt üritusele ähkides püüame meeleheitlikult üksteise inspiratsioonist pilve jääda.Maikuus toimunud Biotoopia konverentsil räägiti - nagu ikka omataolistel - palju inimkonna vajadusest kokku tõmmata, väheneda, standardeid muuta. Karismaatiline Bayo Akomolafe esitas paeluva metafoori, et inimesed peaksid laskma loodusel end nakatada ja üle võtta nagu seeninfektsioonil sarjas „The Last of Us”, ning kiirustas pärast oma etteastet järgmisele konverentsile San Franciscos. (Pahh! kaob võlukunstnik mitmesajatonnise süsinikupilve sisse.) Kui palju erinevaid tühje sõnastusi narratiivist „kõik on pekkis, aga ärme kaota lootust” suudab inimene taluda? Kui pikalt petta end eneseõigustusega, et kultuuri ja kunsti roll teadlikkuse tõstja ja ideede vahendajana on piisav? Kuidas saavad kujutelmad õiglasematest ja ilusamatest alternatiividest praktikaks, kui iga meie ennastohverdav samm on nii ilmselgelt illusoorne ja silmakirjalik?Humanitaaria ühiskondlik ülesanne peaks olema selle hädavajaliku infektsiooni kehastamine, mitte ainult selle eest kõnelemine. Kuidas päriselt anda aega, teha vähem, peatada busi/yness-as-usual, muuta harjumuspäraseid standardeid ja vorme? Kuidas me jõuame sinna, et plastkarbitoidu asemel oleks igaühel meist võimalus teha lõunat kollektiivselt isekasvatatud köögiviljadest? Et me ei teeks aastas näiteks rohkem kui kaht edasi-tagasi välismaalendu? Et me näeks reisimise või linnaelu asemel ihaldusväärsena ökokommuunides osalemist ja maa eest hoolitsemist? Šoppamise asemel ise kanga ja tarbeesemete meisterdamist? Tuumikpere asemel reaalse praktilise alternatiivina kogukondlikku lastekasvatamist? Kuidas nakatada inimest arusaamaga, et tal ei ole mitte ühelegi mugavusele päriselt õigust, niiviisi, et see ei võtaks eluisu? Kuidas teha trendikast sõnakõlksust - kogukond, keskkonnahoid, rohepööre - midagi käegakatsutavat ja suunda näitavat?Et ka hingest saaks söehunniku asemel taastuv energiaallikas.psühholoog dikteerib ja ma kirjutan:„inimene ei ole kõikvõimas. inimesel ei ole kontrolli tuleviku üle. mina olen inimene.”(milline vastuvaidlematu dissonants.) ent ühtlasi soovitab ta jagada unistused pisikesteks mõtestatud ja usutavateks trepiastmeteks.juba neli aastat olen häbeliku salakaupmehena üritanud müüa sõpradele-tuttavatele mõtet eestisse isevarustava loome-ökoküla rajamisest.1 see võiks olla midagi enamat kui loomeresidentuur või mahetalu, aga mitte ka päris külg külje vastas hipikommuun. sotsiaalkodud pensionita vabakutselistele? pärand-disainitalu ja kogukondlik permapõld? variante on palju, aga tunnen, et ei saa ega tohi sellist plaani teha üksi.kutse ühelt pisikeselt trepiastmelt: palun võta minuga ühendust, kui ka sina oleksid valmis taolise elu kavandamises-ehitamises kampa lööma.Muuk, M. 2019. Dear Friend, nr 8. - gd.artun.ee.: 25"Leian end ikka ja jälle rööprähklemisest kõrbenuna veeretamas painavat küsimust: kas jätkusuutlikkusega tegelev loometöö saab üldse olla jätkusuutlik?""Koroonaaegne hingetõmme on viimseni välja puhutud; ürituselt üritusele ähkides püüame meeleheitlikult üksteise inspiratsioonist pilve jääda.""Vaimse heaolu nimel tehtud mugavad valikud (nt lennuk rongi või plastkarbilõuna isevalmistatu asemel) võrduvad tavaliselt materiaalse raiskamise ja keskkonnakriisi panustamisega.""Kuidas saavad kujutelmad õiglasematest ja ilusamatest alternatiividest praktikaks, kui iga meie ennastohverdav samm on nii ilmselgelt illusoorne ja silmakirjalik?"Maria Muuk on graafiline disainer ja uurija, kes tegutseb peamiselt Eesti kultuuriväljal.Ingmar Järve (alias GUTFACE) on Jõhvist pärit multidistsiplinaarne kunstnik, kes tegutseb alates 2012. aastast Tartus. Tähelepanu on kunstnik saanud eelkõige tänavakunstis, kuid ta teostab ennast mitmes loomevaldkonnas. Igapäevatööna teeb ta oma stuudios festivalidele, muusikutele ja kultuuriüritustele graafilist disaini, animatsioone ja illustratsioone. Lisaks on ta aktiivne Ajuokse kunstirühmituse liige.Kirjutas Maria Muuk, illustreeris Ingmar Järve


„Võitlus on terav. Käib kõva andmine.“ Keskerakonna saatus sõltub sellest, mis juhtub pärast erikongressiKadri Simsonist parteijuhi tegemine ebaõnnestus. Ja kui pangaomanik Pruunsild üllatas erakonda suure rahasüstiga, puhkes võimuvõitlus.Keskerakonna lõhenemise hind oli 300 000 eurot.Just nii suure annetuse tegi reedel, 30. juunil Parvel Pruunsild. Partei ei võtnud seda vastu.Raha seisab teist nädalat erakonna kontol, sest nagu ütleb peasekretär Andre Hanimägi, ei piisa nii suure summa tagasikandmiseks nupule vajutamisest internetipangas. „Selleks tuleb teha rohkem toiminguid.“Hanimägi sõnul oli erakonna juhatuses juttu, et Pruunsild võiks parteile annetada, ent tal polnud aimugi, kui suur on summa ja millal see laekub.„Võis olla lootusi, aga mitte ootusi,“ märgib ka juhatuse liige Jaanus Karilaid. „Anda nii palju opositsioonierakonnale - see oli mulle üllatus.“„Tegin jah üllatuse,“ ütleb Parvel Pruunsild. „Mitte midagi ei olnud kokku lepitud.“Möödunud aastal sai Keskerakond väljastpoolt oma liikmeskonda annetusi vaid 66 654 eurot. Nüüd andis üks mees peaaegu viis korda nii palju!Pruunsild saab seda teha. Talle kuulub pool Bigbanki-nimelisest hästi õlitatud rahamasinast. Tunamullu maksis pank Pruunsillale kolm miljonit eurot dividende, mullu samuti ja tänavu tegi juhatus ettepaneku, et saab jälle sama palju.See raha sobib!300 000 eurot mõjus Keskerakonnale nagu taevamanna juutidele, kui nood Egiptuse vangipõlvest pagesid. Partei rahaline seis on kehv. Aastaaruandes tunnistab erakond „tungivat vajadust tugeva finantsdistsipliini järele, et tagada likviidsus ning erakonna maksejõulisus“.Ent iga annetus ei sobi isegi näljasele. Suvel 2020 paljastas Ekspress, et ühe 50 000 euro suuruse annetuse puhul Keskerakonnale oli tegemist kriminaalse varjatud rahastamisega.Pärast seda kehtestas Keskerakonna juhatus annetuste vastuvõtmise korra ja moodustas komisjoni, mis peab uurima 3000 eurost suuremate annetuse tausta.Komisjoni pandi eksministridTanel Kiik, Jaak Aab ja Kristjan Jaani. Kui Jaani poliitikast lahkus, sai tema koha Taavi Aas, kes on samuti endine minister.Nüüd helistaski Kiik Pruunsillale ja uuris, miks ta sellise annetuse tegi. Pankur vastas, et tegemist oli maailmavaatelise toetusega. Sama kinnitas ta peasekretär Hanimägile.Isamaa ridadesse kuuluv Pruunsild võitleb Eesti rahva püsima jäämise eest. Suurem sündimus on tema südameteema. Keskerakonna töö peretoetuste suurendamisel ja seejärel nende vähendamise vastu võitlemisel läks talle korda.„Kõigile on teada, et see Pruunsillale meeldib,“ ütleb Karilaid. „Erakonnad peavad saama maailmavaatelisi annetusi ja see raha oli kõige puhtakujulisem maailmavaateline annetus.“Kiige komisjon tunnistaski pankurilt saadud raha koššeriks.Aga üks mees pidas neid eurosid juudaseekliteks.See raha ei sobi! Partei esimehe Jüri Ratase kangeim rivaal, Tallinna linnapea Mihhail Kõlvart soovis, et juhatus tuleks kokku ja arutaks annetuse tagamaid.„Selline soov ei olnud üllatus. Aga ma ei uskunud, et ta tahab raha tagasi anda,“ ütleb üks juhatuse liige.Kuid just sellise ettepaneku Kõlvart tegi.Ratas selgitas, et 300 000 eurot saaks kasutada võlgade tasumiseks, piirkondade toetamiseks, Kesknädala välja andmiseks ja nii edasi. Kõlvart nõudis aga annetuse tagastamist, sest Keskerakond on saanud hämara rahastamise tõttu karistada ja nüüd tekiks uus oht, sest prokuratuur kahtlustab Pruunsilda korruptsioonikuriteos. NB! Kahtlustab, mitte ei süüdista.Asi läks hääletamisele. Kõlvart võitis 9 : 7.See näitas, et Ratas esimehena ei kontrolli juhatust.Ta tunnistaski ausalt, et juhatus on lõhki ning tülilõke põleb heleda leegiga.„300 000 euro suuruse maailmavaatelise annetuse tagasi lükkamine oli täpp i-le,“ kuulutas volikogu aseesimees Ester Karuse.Eurosaadik Yana Toom nägi „ehtsat sisevõitlust“.„Kõlvarti juhitud Keskerakonda mul usku ei ole,“ põrutas Jaanus Karilaid.Brüsseli kalliskiviJuuli alguses käis Brüsselis sõpradel külas Keskerakonna Riigikogu fraktsiooni juht Tanel Kiik. Ta laadis Facebooki foto, kus poseeris nendega juubelipargis, taustaks Arcade du Cinquantenaire'i võimas kaar.Kuid Kiik kaardistas Belgias ka eurovolinik Kadri Simsoni plaane.Juba tükk aega käivad spekulatsioonid, et Ratas kavatseb tuleva aasta suvel kandideerida Euroopa Parlamenti ning kolida Brüsselisse. Partei esimehe koht jääb vabaks.See amet sobiks hästi Simsonile, kes on Ratase truu võitluskaaslane ja pinginaaber Toompea aegadest. Simsonil ei ole ju pikka pidu, sest tuleval aastal lõpeb Euroopa Komisjoni praeguse koosseisu tööaeg. Kuna Keskerakond ei kuulu valitsusse, on ette teada, et Simsonit ei saadeta sinna teiseks ametiajaks.„Paljud meist on üritanud teda tagasi saada. Meil ongi läinud väga meestekeskseks,“ ütleb juhatuse liige Jaak Aab.Samalaadset, kuid palju kõrgemal tasemel vangerdust soovis USA president Joe Biden teha sakslanna Ursula von der Leyeniga - kui teda ei valita uuesti Euroopa Komisjoni esimeheks, hakaku juhtima NATOt. Aga von der Leyen ütles jänkile ära.Samamoodi ütles kamraadidele koduparteist ei Simson.„Muidugi oleks ta meile hea juht. Ta on naine ja võtaks Kaja Kallaselt osa fluidumist ära. Teiseks on tal euroopalik mõõde,“ hindab üks partei juhtkonna liige. „Aga miks ta peaks tahtma juhtida erakonda, mille siseelu on x ja tulevik y?“„Keegi ei ole Kadrile kindlustanud, et ta võidab,“ hoiatab teine.Praegu kuulubki Simsoni afäär rubriiki „Ajaloo ilu“, sest Keskerakond saab uue juhi juba sel suvel.Kõlvarti kaks nappi kaotustEsimene tõsine mõra Jüri Ratase võimus ilmnes avalikkusele mullu juunis, kui Kallas oli partei valitsusest välja visanud ning Ratase lemmik Tõnis Mölder edestas erakonna volikogu juhi valimistel Jaan Tootsi vaid ühe häälega (50 : 49).Augustis valiti Ratas Tootsi ees esimeheks võimsa ülekaaluga (470 : 201).Tänavukevadised riigikogu valimised kinnitasid aga, et partei suurim staar on Kõlvart. Tema häälesaak oli Ratase omast palju suurem.Keskerakond kaotas parlamendis 26 kohast 10.Erakond sai lakki ka rahaliselt, sest need kümme kohta andnuks valimistsükli jooksul kaks miljonit eurot riiklikku rahastust. „See on raju. Selle eest saanuks teha terve valimiskampaania! Ratas pidanuks kohe pärast valimisi tagasi astuma,“ hindab tuntud Keskerakonna liige. „Me ei saanud seekord enam eestlaste hääli. Isegi Ratas sai riigikokku tänu venelaste häältele, mida aitas koguda [Maardu linnapea Vladimir] Arhipov. Tantsusaatest ei olnud üldse kasu.“Kõlvart tegi seepeale katse juhtimine üle võtta. Kuid korraline kongress pidi toimuma alles suvel 2024.Kõlvart teadis, et nurin Ratase aadressil võib selleks ajaks lahtuda. Tal oli vaja kokku kutsuda erakorraline kongress võimalikult kiiresti.Kongressi korraldamine on erakonna volikogu pädevuses.Vahetult enne volikogu teatas Ratas, et tema ei kavatse kongressi korraldamise korral kandideerida. Ta pakkus aga välja sobivad kandidaadid: Aab, Toom, Karilaid ja Kiik.Hääletusel kaotas Kõlvarti tiib taas ühe häälega (74 : 75). Erakorraline kongress jäi ära.Ratas esitles end võitjana. „Ju see näitab, et olen erakonna esimehena teinud õigeid samme,“ kiitis ta ERRis ja andis mõista, et soovib juhtida Keskerakonda nii kaua, kui partei teda usaldab.Seekord 2 : 0 KõlvartilePärast Pruunsilla annetuse juhtumit tegi Ratas ise ettepaneku korraldada erakorraline kongress. Nüüd on temal kiire, sest jokutades võib lahtuda pahameel, et 300 000 eurot jäi vastu võtmata.Samas kinnitas Ratas, et ta ise ei kandideeri. „Jürist oli see ainuvõimalik käik. Ta ei tahtnud (Kõlvartiga) laupkokkupõrkesse minna, sest kardab kaotada,“ hindab üks partei tippe.„Kõlvart tegi 2 : 0. Esiteks sai ta erakorralise kongressi ja isegi kiiremini, kui oli arvestanud. Teiseks ju Ratas ei kandideeri,“ ütleb teine tuntud tegija.Ratas tahab kongressi 19. augustil Paides.Kõlvartile meeldib september, sest siis saaks ta pikemalt valmistuda.Peasekretär Hanimägi sõnul jätkub aega piisavalt ka siis, kui teha kongress augustis. „Meil toimuvad viiendal ja kuuendal augustil (Võrtsjärve ääres) suvepäevad. See on hea koht, kus debatte korraldada.“Kandidaate on seni kaks: Mihhail Kõlvart ja Tanel Kiik.Jaak Aab, keda Ratas kevadel promos, ütleb, et talle on küll helistatud, kuid juba 2015. aastal Soomest tagasi tulles teatas ta, et tal pole juhiambitsioone. „Toetan nooremaid,“ märgib ta.Teine soosik Jaanus Karilaid peab end liiga konfliktseks. „Juhil peab olema pikk süütenöör. Olen mõnes asjas liiga mustvalge.“Kolmas favoriit Yana Toom hüppas Kõlvarti leeri, hääletades Pruunsillale raha tagastamise poolt.Nii jäigi Ratase tiival kandidaadi roll Tanel Kiigele.Üks ei ole hea ja teine ka! „Võitlus on hästi terav. S*tt keeb. Siselistis käib kõva andmine. See ei ole mingi mäng. Öelda, kumb pool võidab, on raske. Erakond on pooleks,“ hindab üks partei taibudest. „Tanel on hästi tubli, Hanno Pevkuri tüüpi juht. Aga tema taha ei kandu hääled.“Riigikogu valimistel pälvis Kiik 2070 häält. See oli Keskerakonnas kaheksas tulemus. Isegi Kõlvarti abikaasa sai rohkem hääli.Venelastele, kes on Keskerakonna tuumiktoetajad, ei ole Kiik oma. Eelmine esimees Edgar Savisaar oli batja, tema sobis. Ratas on Savisaare kasvuhoones kasvanud, tema käib ka. Kõlvart on täitsa oma. Aga Kiik? Njet!Samamoodi nähakse vigu Kõlvartis. Ta ei mõju magnetina paljudele eestlastele. „Mul olid riigikogu eelmise koosseisu ajal kõige suuremad konfliktid just Kõlvartiga. Teda ärritas eestikeelne õpe, mis on mulle meelepärane. Samuti punamonumentide äraviimine. Vene kodanike relvalubade teema,“ loetleb Karilaid. „Ma ei näe Keskerakonnas elujõudu, kui Kõlvarti tiib saab kontrolli. Küsimus on inimeste maailmavaates. Mida nad päriselt mõtlevad. Rahvariiete selga panemisest on vähe.“Parteis teatakse, et eriti oluline on, mis saab pärast kongressi. „Uue juhtkonna kõige prioriteetsem ülesanne on tuua jõulurahu,“ toonitab peasekretär Hanimägi.Mis saab aga siis, kui kordub olukord, kus esimeheks valitu ei kontrolli juhatust?Või kui isegi kontrollib, siis kas ta suudab vastastele andestada? Või juhtub nii, et kui Kiik saab esimeheks, toetab ta oma liitlastega linnavolikogus linnapea umbusaldamist? Või proovib Kõlvart oma võidu korral Kiige minema puksida riigikogu fraktsiooni esimehe positsioonilt?Ja kas Kõlvart kavatseb kandideerida eurovalimistel? Sel juhul võtab ta hääli ära Toomilt ja Ratas saab suurema šansi Brüsselisse pääseda. Kui aga linnapea ei kandideeri, võib Toom Ratasega 1 : 0 teha.„Erakond jääb ühtseks,“ lubab Kõlvart. „Ma luban toetada uut esimeest ja juhatust ning jään erakonda ka siis, kui võitjaks osutub konkurent.“„Leppimist on raske ette näha,“ ohkab üks juhatuse liige. „Aga see ei ole võimatu. Savisaare viimane samurai on ju nüüd Ratase kaikamees (viide Karilaiule - EE). Tegelikult võime ka lumememme esimeheks panna. Meil on riigikogu selle koosseisu juures väga vähe kombinatsioone valitsusse pääseda.“Kirves pea kohal: partei võib kaotada veel 1,25 miljonit eurotRahahädas Keskerakond kandis eelmisel aastal seoses nn Hillar Tederi korruptsiooniprotsessiga riigile 120 000 eurot. Partei märkis, et ei pea süüdi mõistmist tõenäoliseks.Ent riiklik süüdistaja Taavi Pern nõudis tänavu jaanipäeva eel partei karistuseks märksa rohkem, koguni miljon eurot! Suurärimees Teder ju lubas „supsutada“ parteid „mingi milliga“.Süüdi tunnistamisel, võib riik välja nõuda ka varasema 250 000 euro suuruse tingimisi karistuse.„Tegelikult võime me ka lumememme esimeheks panna."Keskerakonna juhatuse liige„Juhil peab olema pikk süütenöör. Olen mõnes asjas liiga mustvalge."Jaanus Karilaid iseendastKÕLVARTID: Enne kevadist võimuvõtmise katset tegi Mihhail Kõlvart hoogsalt kampaaniat. Muu hulgas lasi ta ETV uuriva saate „Pealtnägija“ isegi oma koju. Kuvatõmmis ETV „Pealtnägija“ PRAEGUNE JA JÄRGMINE JUHT? Selles riigikogus on Jüri Ratas ja Tanel Kiik pinginaabrid. Nende ees istub peasekretär Andre Hanimägi ja seljataga punases volikogu asesimees, Ratase leeri üks sõjakamaid liikmeid Ester Karuse.Sulev Vedler


MÕRV RAHA PÄRAST? Tai politsei leidis sügavkülmikust Saksa ärimehe tükeldatud surnukehaViimati võis 62aastast Hans-Peter Macki näha 4. juulil vuramas oma Mercedesega Tais Pattaya kuurordis. Seejärel polnud temast midagi kuulda ega näha. Murelik perekond pani Macki leidmiseks välja vaevatasu. Paraku aga leidsid uurijad tema surnukeha, mis oli tükkideks saetud, kottidesse topitud ja sügavkülmikusse pandud.
Mack elas Pattayas juba aastaid ning tegutses seal kinnisvaraäris. Tema 24aastane abikaasa Piraya on tailanna. Oma sakslannast eksnaisega on tal kaks poega, üks neist elas samuti Tais ning teine viibis Hispaanias. Abikaasa oligi see, kes tema kadumisest teatas. Nimelt pidi mees temaga lõunale minema, ent ei ilmunud enam välja. Piraya sai abikaasa numbrilt tekstisõnumi, et too helistab talle hiljem tagasi. Veidi hiljem tuli uus SMS, et Mack tegeleb ühe kliendiga. Kas need sõnumid saatis ikka abikaasa või juba keegi teine? Piraya arvates oli kogu sõnumivärk igatahes kahtlane, sest kogu nende viie aasta pikkuse suhte jooksul polnud Hans-Peter temaga kunagi SMSi teel suhelnud.
Hakkas näima, et mehega võis olla midagi halba juhtunud. Üks sakslanna, kellega Mack 4. mail äriasjus kohtus, kinnitas, et too lahkus pärast kohtumist talle teadmata suunas. Lisaks kõigele muule kahtlasele oli Macki pangakontolt kadunud üüratu rahasumma. Pere pani tema vabastamise eest välja kolme miljoni baadi (u 78 500 euro) suuruse tasu.
Leiti tuttava majast
Tai meedia teatel kasutasid uurijad Macki leidmiseks turvakaamerate salvestisi. Otsingud viisid Pattaya naaberlinnas Nong Prues asuva kortermaja juurde, mille ette oli pargitud tema Mercedes. Näis, et keegi oli seda hiljuti hoolikalt küürinud, politsei hinnangul üsna kindlalt selleks, et oma jälgi varjata. Ajaleht Bangkok Post kirjutab, et ühe pealtnägija sõnul, kes peab kortermaja lähedal söögiputkat, seisis mersu tolle hoone juures juba mõnd aega. Ta nägi auto parkimise järel sellest väljuvat mitte meest, vaid kaht naist.
Videokaamerate jäljerada ning pealtnägijate vihjed viisid lõpuks ühe eramu juurde. Maja garaažis seisis kastiauto, mille lastiks oli sügavkülmik, selle sees omakorda prügikottides olevad Macki tükeldatud jäänused. Lisaks ka elektrisaag ja hekikäärid. Mehe pea ning jäsemed olid tema kere küljest ära lõigatud. Kuulnud, et kadumaläinud Lääne ärimees on sealt leitud, kogunes maja juurde asja uudistama suur rahvamass.
Tai politsei sõnul on neil pilk peal mitmel kahtlusalusel, nii Saksa kui ka Tai rahvusest. Väljaanne Pattaya News aga teab vahendada, et kodu, millest Macki surnukeha tükid leiti, kuulus ühele tema sakslasest tuttavale. Nii tema kui ta samuti Saksa rahvusest naine pidid politseile ütlusi andma, nagu ka veel üks kolmas Saksa päritolu isik. Saksa ajalehe Bild andmeil oligi too seesama naine, kellega Mack oma viimase ärikohtumise pidas. Uurijad usuvad, et keegi, kes pidi mehe majandusliku olukorraga kursis olema, üritas temalt raha välja pressida.


Euroopa vajab suurt visiooniEsmaspäeva õhtul toimus diplomaatiline ime, kui Türgi president Recep Tayyip Erdoǧan teatas oma vastuseisu lõppemisest Rootsi saamisele NATO liikmeks. Seega saab Rootsi suure tõenäosusega varsti alliansi liikmeks, sest ka pärast Türgit viimasena Rootsit blokeerinud Ungari leidis äkki Rootsi NATO-kõlbuliku olevat, kirjutab arvamustoimetaja Erkki Bahovski.
Erdoǧani võib süüdistada väljapressimistaktikas – oli ta ju enne imelist kokkulepet sidunud Rootsi NATOsse saamise Türgi saamisega Euroopa Liitu, kuid mõnes aspektis peame olema talle tänulikud. Esmalt viis see tähelepanu Türgi (mitte)liikumisele Euroopa Liidu suunas. See on olnud ebamugav teema, sest ühest küljest ei kipu Türgi täitma liitumiseks vajaminevaid Kopenhaageni kriteeriume, kuid teisest küljest on avalik saladus mitme Euroopa Liidu liikmesriigi vastuseis Türgi saamisele ELi.
Sellest aga tuleneb järgmine aspekt: ei ole tegelikult hea lükata ebamugavaid rahvusvahelisi küsimusi kalevi alla. Sest lõpuks tuleb need ikkagi lahendada – olgu selleks siis Türgi ELi või Ukraina NATO liikmesus. Samamoodi nagu Türgi ELi tee kadus kuhugi ära, oli enne Ukraina täiemahulise sõja algust kadunud ka Ukraina tee NATOsse. 2008. aasta NATO Bukaresti tippkohtumisel kuulutas allianss küll, et nii Ukraina kui ka Gruusia saavad NATOsse, ent liikmesuse tegevuskava (MAP) ei järgnenud ja Venemaa ründas samal aastal Gruusiat. Ukraina NATO liikmesusest polnud lihtsalt hea toon rääkida. Seega tuleks lahendada ka Gruusia ja Moldova saamine Euroopa Liitu.
On päevselge, et kui Türgi ja Ukraina saavad kunagi Euroopa Liitu, muutub ühenduse kese kindlasti idapoolsemaks.
Kui Rootsi NATO liikmesus suurendab kahtlemata Läänemere piirkonna julgeolekut, tasub mõelda ka Mustale merele. Enne Eesti ja teiste Läänemereriikide (v.a Venemaa) saamist Euroopa Liitu tehti palju juttu sellest, kuidas Euroopa Liidu laienemine muudab Läänemere piirkonna stabiilsemaks ja siseturu reeglid kaotavad omavahelised tõkked Läänemereriikide vahelt. See ongi juhtunud.
Nüüd võiks sama mõelda Musta mere puhul. Kuidas nii Ukraina kui ka Türgi Euroopa Liidu ning NATO liikmesus suurendavad stabiilsust Mustal merel. Samas tulevad mängu ka geopoliitilised kaalutlused – on päevselge, et kui Türgi ja Ukraina saavad kunagi Euroopa Liitu, muutub ühenduse kese kindlasti idapoolsemaks. Ent täiemahuline Ukraina sõda muutis tegelikult juba seda keset – Türgi ja Ukraina liitumine ELiga vaid vormistaks ametlikult selle, mis on praegu juhtumas. Muidugi tekivad Euroopa Liidu liikmesuse juures tehnilised küsimused (lisaks Kopenhaageni kriteeriumidele näiteks ühise põllumajanduspoliitika laienemine Ukrainale ja Türgile), kuid tähtis oleks praegu näidata üles suurt visiooni ja mitte tegeleda Euroopas mingite täiesti ebaoluliste küsimustega.


Tuulepargiarendajate võidujooks ajaga: tuleviku kolm korda soodsam elektri hind on vaja ära otsustadaElektri hind on tulevikus universaalteenuse hinnast ligi kolm korda odavam, lubab suure meretuulepargi arendaja. Aga selle tuulepargi valmimiseks peab ta saama kõigepealt ise lubaduse, et riik hüvitab miinimumist allapoole langenud hinna.
Energiakriis läks Eestile eelmisel aasta maksma ligi miljard eurot: sellise järelduse võib teha Utilitas Windi juhatuse liikme Rene Tammisti jutust. Tema andmetel maksti Eestis 2022. aastal majapidamiste elatustaseme languse, majanduse konkurentsivõime alanemise ja riigivõla kasvu arvelt elektri eest ligi miljard eurot tavapärasest rohkem.
Tuleviku tootmisportfellis oleksid meretuulepargid. Tarbijatele on see ligi kolm korda soodsam, kui oli universaalteenuse hind, see aitaks eksportivat tööstus- ja teenindussektorit kliimaneutraalsete toodete ja teenustega välisturgudel, panustaks majanduskasvu ja tööhõivesse ning aitaks turule uuenduslikke energialahendusi, kujutab Tammist ilusat tulevikku.
Eestis on langetatud riiklik otsus, et selline ilus tulevik peab meieni jõudma hiljemalt 2030. aastaks. Selleks ajaks peab Eesti suutma katta kogu elektrienergia tarbimise enda toodetud taastuvenergiaga. Meil on planeerimises ka piisavalt meretuuleparkide projekte, mis kataksid Eesti elektritarbimise vajaduse suure varuga. Ka nende võimalik valmimine on praegu veel graafikus. Kuid lahendust vajab selliste suurte projektide finantseerimine.
Energiaturgude ekspert, Baltic Energy Partnersi juhatuse liige Marko Allikson märgib, et elektri hinna kõikumine on suur probleem. Kui varem ainult räägiti, et elektri hind võib langeda miinusesse, siis maikuus oli see Alliksoni sõnul käega katsutav. „Ükski finantseerija ei taha teada, et tootja müüs nullhinnaga elektrit ja kavatseb selle eest veel ka laenu tagasi maksta,“ ilmestas ta probleemi.
„Ei ole realistlik eeldada, et Eestis, kuhu pole kunagi meretuuleparke rajatud, suudaksid arendajad ilma [garantiita] hakkama saada.“
Turuusku majandusministeeriumi energeetika asekantsler Timo Tatar on varem olnud kindlal seisukohal, et taastuvenergia tootmise üksused suudavad tagada finantskindluse suurtarbijatega sõlmitavate pikaajaliste fikseeritud hinnaga lepingute abil. Tavaliselt on need suurtööstused. Ja kui Eestis ei ole sedavõrd suuri tööstusi, siis võiksid väiksemad tööstused koonduda, et teha ühine pikaajaline elektriostuleping. Allikson on nõus, et suuri tuuleparke finantseeritakse tõepoolest 10–15-aastaste lepingutega. Kui Tatarile meeldib sellise skeemi puhul eeskujuks tuua põhjanaabreid, siis Soomes on Alliksoni sõnul väga suur tööstus ja rahvusvahelised ettevõtted, kes suudavad planeerida kümneid aastaid ette. Eestis oleks sellist mõõtu tööstus üksnes Eesti suurim elektritarbija Estonian Cell. Allikson arvab, et kõik taastuvenergiatootjad on käinud oma pakkumisega Estonian Celli jutul, kuid pole kuulda, et keegi oleks sellise pikaajalise lepingu sõlminud.
Üllatusena vastas Eesti suurima elektritarbija Estonian Celli juhatuse liige Siiri Lahe Delfi Ärilehele, et ei ole saanud kelleltki meretuuleparkidega seotud hinnapakkumist. Ettevõte on seni sõlminud lepinguid kolmeks-neljaks aastaks, kuni 50% ulatuses oma eeldatavast sisseostumahust. „Oleme aruteludeks avatud,“ kinnitas Lahe. Ta lisas siiski, et pakkumine peab olema kooskõlas regiooni tulevikuhindadega ja ööpäevapõhine: hinda peab elektrile pakkuma kogu ööpäevaks, mitte ainult tuulisteks tundideks. Ta tõdes, et energiahinnad on siiani väga turbulentsed ja Eesti kohta turul põhinevaid tulevikuprognoose pole, mistõttu võib olla väga keeruline jõuda nii ostjat kui ka müüjat rahuldava hinnastamiseni. „Soome tulevikuhindadega oleksime lepinguaruteludeks avatud,“ andis ta võimaliku hinnasihi.
Tammist on seisukohal, et pikaajalistest elektrimüügilepingutest ei piisa selleks, et minna taastuvenergiale üle kiirendatud tempos. „Mere- ega maismaatuuleparkide arendamine ei ole Eesti-suuruses riigis suuremas mahus ja turupõhiselt võimalik. Meil ei ole piisavalt suuri tööstustarbijaid, kes oleksid pankade vaatest vastaspooleks sobilikud. Tööstussektor on Eestis üsna väike ja hetkel suurte väljakutsete ees,“ rääkis Tammist. Tema väitel ei ole terves meie regioonis veel ühtegi vähemalt 1000 MW tuuleparki finantseeritud pikaajaliste elektrimüügilepingutega. Tammisti sõnul on kogu Euroopas teistsugune reaalsus. Kõigest neljandik kõikidest Euroopas tuuleenergiasse tehtavatest investeeringutest kavandatakse pikaajaliste elektri ostu-müügilepingute vastu. Tema sõnul on see nii ka Eestist palju suuremates ja väljaarenenud energiamahuka tööstusega riikides.
Alliksoni sõnul levib Euroopas suurte taastuvenergia tootmisüksuste finantseerimiseks üha enam CFD-lahendus. Tegu on fikseeritud hinnavahemikuga. Elektritootja müüb kogu toodangu turule. Kui elektri hind on hinnavahemikust madalam, maksab riik tootjale vahe kinni. Kui hind on kokkulepitud vahemikust kõrgem, maksab elektritootja ülemist piiri ületava summa riigile tagasi. Alliksoni sõnul on lahendus hea ka seetõttu, et ei teki momenti, kus elektritootja teeniks ülikasumit.
Tammist kinnitas, et ainult riikliku garantii alusel ongi võimalik suuri taastuvenergiatootmise üksusi rajada ja Euroopas on sellest aru saadud. Suurbritannia ja Saksamaa on meretuuleparkide arendamises turuliidrid. Eelmise aasta seisuga oli nende käes 75% Euroopas rajatud meretuuleparke. Tammisti sõnul on mõlemad kasutanud investeeringuriskide maandamiseks riiklikke vahendeid. Tema kinnitusel ongi 2030. aastani Euroopa Liidu liikmesriikides tehtavatele investeeringutele antud riiklik garantii. „Need plaanid on välja öelnud riigid, kellel on pikaajaline meretuuleparkide rajamise kogemus,“ lisas ta. „Ei ole realistlik eeldada, et Eestis, kuhu pole kunagi meretuuleparke rajatud, suudaksid arendajad ilma hakkama saada. Eeldame liiga sageli, et suudame ühes paja servas tummisemat suppi keeta, aga see pole lihtsalt võimalik.“
Enne tänavusi parlamendivalimisi, eelmise valitsuse ajal tuli majandusministeeriumist seisukohti, et meretuuleparkide rajamiseks ei ole riigi tuge vaja. Uue koalitsiooni toon muutus. Koalitsioonileppes on kirjas, et taastuvelektri 100% eesmärgi täitmiseks korraldatakse hinnalae ja miinimumhinna vähempakkumised, sealhulgas meretuuleparkide kiiremaks rajamiseks. „Meil ei ole põhjust selles kahelda,“ sõnas Tammist.
Kui Utilitas ootab riigi garantiisid, et teha investeerimisotsus 5 TWh elektrit aastas tootva Saare-Liivi meretuulepargi kohta, siis sama ootusärev on Enefit Green. Börsiettevõte, kuid osaliselt ka riigile kuuluv ettevõte on 4 TWh elektrit aastas tootma hakkava Liivi meretuulepargiga juba üsna kaugele jõudnud. Nüüd on vaja uusi otsuseid teha. Ka nende teada töötatakse ministeeriumites nüüd juba välja riigi garantiisid. Enefit Greeni tuuleenergia valdkonna juht Lauri Ulm ütles, et talle teadaolevalt teeb majandus- ja kommunikatsiooniministeerium analüüsi, selgitamaks, kuidas võiks meretuuleenergiat Eestis arendada. Ministeeriumist on nende poole pöördutud küsimusega, millist väärtust võiksid meretuulepargid Eestile luua nii ehituse ajal kui ka valmides. „Seega on meie arusaamise järgi valitsus seisukohal, et meretuuleenergia vajab täiendavaid garantiisid, ja teeb samme, et nende ehitamine oleks võimalik mõistliku tootmishinnaga,“ avaldas Ulm lootust. Tema sõnul on paljudel riikidel – Prantsusmaal, Saksamaal, Iirimaal, Norral, Belgial, Hollandil jpt – kavas korraldada meretuuleparkide arendamiseks suures mahus oksjoneid. „Arusaamine, et meretuuleenergia projekte ehitatakse ilma riiklike garantiideta, on viimase paari aastaga muutunud,“ tõdes Ulmgi.
„Meretuuleparke ei saa tulla lõputult. Ühel hetkel on hind selline, et ära ei tasu enam ühegi tuulepargi ehitamine.“
Kliimaminister Kristen Michal kinnitas Delfi Ärilehele, et nii ongi: koalitsiooniga ollakse kokku leppinud, et valitsus arutab taastuvenergeetika eesmärkide saavutamiseks eri võimalusi, sh miinimum- ja maksimumhinna tüüpi vähempakkumisi. Täpsemalt ei ole ta aga valmis võimalike riigi garantiide sisu avama. Michal lubas, et üksikasjalikumalt tutvustatakse valikuid ja ettepanekuid, kui valitsusele esitatav materjal on koos, ning osalised saavad materjaliga tutvuda ja tagasisidet anda. Põhjalikum meretuulega seotud kulude ja kadude analüüs ning ühes sellega ettepanekud esitatakse valitsusele arutamiseks sügisel.
Sügis on ka viimane aeg, et Eesti meretuuleparkide arendajad ei jääks tootmisüksuste rajamise võidujooksus kaotajaks. Allikson nentis, et praegu käib võistlus selle nimel, kes suudab luua tingimused selleks, investeering just nende piirkonna tootmisüksusesse tehtaks. „Meretuuleparke ei saa tulla lõputult. Ühel hetkel on hind selline, et ära ei tasu enam ühegi tuulepargi ehitamine,“ ütles ta.
Tammisti andmetel kavatsevad Põhjamere-äärsed Euroopa riigid investeerida 2030. aastani meretuuleparkidesse suuremas mahus, kui seda võimaldab tootjate tarneahel. Kui tahta pääseda löögile ka oma tellimustega, on Tammisti sõnutsi ülimalt kriitiline langetada otsused 2023. aastal.
Ka Ulm teab, et nõudlus tuulikute, laevade ja ekspertide järele on märkimisväärselt kasvanud. Seetõttu loodab temagi, et meretuulepargi garantiiotsus tehakse selle aasta lõpuks ning oksjonitel osalemise tingimused selguvad järgmise aasta esimeses pooles. Ulmi sõnul teeb Enefit Green tööd eesmärgiga osaleda 2025. aastal garantiioksjonil.


„Võitlus on terav. Käib kõva andmine.“ Keskerakonna saatus sõltub sellest, mis juhtub pärast erikongressiKadri Simsonist parteijuhi tegemine ebaõnnestus. Ja kui pangaomanik Pruunsild üllatas erakonda suure rahasüstiga, puhkes võimuvõitlus.
Keskerakonna lõhenemise hind oli 300 000 eurot.
Just nii suure annetuse tegi reedel, 30. juunil Parvel Pruunsild. Partei ei võtnud seda vastu.
Raha seisab teist nädalat erakonna kontol, sest nagu ütleb peasekretär Andre Hanimägi, ei piisa nii suure summa tagasikandmiseks nupule vajutamisest internetipangas. „Selleks tuleb teha rohkem toiminguid.“
Hanimägi sõnul oli erakonna juhatuses juttu, et Pruunsild võiks parteile annetada, ent tal polnud aimugi, kui suur on summa ja millal see laekub.
„Võis olla lootusi, aga mitte ootusi,“ märgib ka juhatuse liige Jaanus Karilaid. „Anda nii palju opositsioonierakonnale – see oli mulle üllatus.“
„Tegin jah üllatuse,“ ütleb Parvel Pruunsild. „Mitte midagi ei olnud kokku lepitud.“
Möödunud aastal sai Keskerakond väljastpoolt oma liikmeskonda annetusi vaid 66 654 eurot. Nüüd andis üks mees peaaegu viis korda nii palju!
Partei moodustas komisjoni, mis peab uurima 3000 eurost suuremate annetuse tausta.
Pruunsild saab seda teha. Talle kuulub pool Bigbanki-nimelisest hästi õlitatud rahamasinast. Tunamullu maksis pank Pruunsillale kolm miljonit eurot dividende, mullu samuti ja tänavu tegi juhatus ettepaneku, et saab jälle sama palju.
300 000 eurot mõjus Keskerakonnale nagu taevamanna juutidele, kui nood Egiptuse vangipõlvest pagesid. Partei rahaline seis on kehv. Aastaaruandes tunnistab erakond „tungivat vajadust tugeva finantsdistsipliini järele, et tagada likviidsus ning erakonna maksejõulisus“.
Ent iga annetus ei sobi isegi näljasele. Suvel 2020 paljastas Ekspress, et ühe 50 000 euro suuruse annetuse puhul Keskerakonnale oli tegemist kriminaalse varjatud rahastamisega.
Pärast seda kehtestas Keskerakonna juhatus annetuste vastuvõtmise korra ja moodustas komisjoni, mis peab uurima 3000 eurost suuremate annetuse tausta.
Komisjoni pandi eksministrid Tanel Kiik, Jaak Aab ja Kristjan Jaani. Kui Jaani poliitikast lahkus, sai tema koha Taavi Aas, kes on samuti endine minister.
Nüüd helistaski Kiik Pruunsillale ja uuris, miks ta sellise annetuse tegi. Pankur vastas, et tegemist oli maailmavaatelise toetusega. Sama kinnitas ta peasekretär Hanimägile.
Isamaa ridadesse kuuluv Pruunsild võitleb Eesti rahva püsima jäämise eest. Suurem sündimus on tema südameteema. Keskerakonna töö peretoetuste suurendamisel ja seejärel nende vähendamise vastu võitlemisel läks talle korda.
„Kõigile on teada, et see Pruunsillale meeldib,“ ütleb Karilaid. „Erakonnad peavad saama maailmavaatelisi annetusi ja see raha oli kõige puhtakujulisem maailmavaateline annetus.“
Kiige komisjon tunnistaski pankurilt saadud raha koššeriks.
Aga üks mees pidas neid eurosid juudaseekliteks.
Partei esimehe Jüri Ratase kangeim rivaal, Tallinna linnapea Mihhail Kõlvart soovis, et juhatus tuleks kokku ja arutaks annetuse tagamaid.
„Selline soov ei olnud üllatus. Aga ma ei uskunud, et ta tahab raha tagasi anda,“ ütleb üks juhatuse liige.
Kuid just sellise ettepaneku Kõlvart tegi.
Ratas selgitas, et 300 000 eurot saaks kasutada võlgade tasumiseks, piirkondade toetamiseks, Kesknädala välja andmiseks ja nii edasi. Kõlvart nõudis aga annetuse tagastamist, sest Keskerakond on saanud hämara rahastamise tõttu karistada ja nüüd tekiks uus oht, sest prokuratuur kahtlustab Pruunsilda korruptsioonikuriteos. NB! Kahtlustab, mitte ei süüdista.
Asi läks hääletamisele. Kõlvart võitis 9 : 7.
See näitas, et Ratas esimehena ei kontrolli juhatust.
Ta tunnistaski ausalt, et juhatus on lõhki ning tülilõke põleb heleda leegiga.
„300 000 euro suuruse maailmavaatelise annetuse tagasi lükkamine oli täpp i-le,“ kuulutas volikogu aseesimees Ester Karuse.
Eurosaadik Yana Toom nägi „ehtsat sisevõitlust“.
„Kõlvarti juhitud Keskerakonda mul usku ei ole,“ põrutas Jaanus Karilaid.
Kõlvart: küsitava väärtusega rahasüst ei aita erakonda Kuidas kavatsete enda poole meelitada piirkondade juhid olukorras, kus vastasleer räägib, et nad oleks andnud suure osa kõnealusest rahast piirkondadele ja nüüd jäävad nad sellest summast ilma?
Mihhail Kõlvart: „Ühekordse annetusega ei ole võimalik lahendada süsteemset rahapuuduse probleemi. Selleks on vaja stabiilset rahastust. Kui tõstame erakonna usaldusväärsust ja tõuseb valijate toetus, siis saame ka rohkem mandaate Riigikogu valimistel. Just Riigikogu valimiste tulemus on aluseks riigipoolsele toetusele, mis on erakonna peamine tuluallikas. Koos kõrgema reitinguga ja parandatud mainega tulevad ka regulaarsed annetused. Küsitava tagamaaga rahasüst sellele kaasa ei aita.
Ei ole mõeldav, et ühekordse toetuse alusel võetakse erakonnale pikaajalisi finantskohustusi. Piirkonna koordinaatorite palkamine maksaks aastas mitusada tuhat ja Kesknädala väljaandmine veel sada tuhat aastas. Piirkondadele jagamiseks ei jääks midagi. Aastaga on raha otsas ja tekib vajadus kõik tegevused lõpetada. Rääkimata sellest, et erakonnal juba on võlad. Olen kindel, et erakonnale on praegu vajalik pikaajaline arengustrateegia, mitte sisepoliitilise võitluse taktika.“
Juuli alguses käis Brüsselis sõpradel külas Keskerakonna Riigikogu fraktsiooni juht Tanel Kiik. Ta laadis Facebooki foto, kus poseeris nendega juubelipargis, taustaks Arcade du Cinquantenaire’i võimas kaar.
Kuid Kiik kaardistas Belgias ka eurovolinik Kadri Simsoni plaane.
Juba tükk aega käivad spekulatsioonid, et Ratas kavatseb tuleva aasta suvel kandideerida Euroopa Parlamenti ning kolida Brüsselisse. Partei esimehe koht jääb vabaks.
See amet sobiks hästi Simsonile, kes on Ratase truu võitluskaaslane ja pinginaaber Toompea aegadest. Simsonil ei ole ju pikka pidu, sest tuleval aastal lõpeb Euroopa Komisjoni praeguse koosseisu tööaeg. Kuna Keskerakond ei kuulu valitsusse, on ette teada, et Simsonit ei saadeta sinna teiseks ametiajaks.
„Paljud meist on üritanud teda tagasi saada. Meil ongi läinud väga meestekeskseks,“ ütleb juhatuse liige Jaak Aab.
Samalaadset, kuid palju kõrgemal tasemel vangerdust soovis USA president Joe Biden teha sakslanna Ursula von der Leyeniga – kui teda ei valita uuesti Euroopa Komisjoni esimeheks, hakaku juhtima NATOt. Aga von der Leyen ütles jänkile ära.
Samamoodi ütles kamraadidele koduparteist ei Simson.
Kirves pea kohal: partei võib kaotada veel 1,25 miljonit eurot
Rahahädas Keskerakond kandis üle-eelmisel aastal seoses nn Hillar Tederi korruptsiooniprotsessiga riigile 120 000 eurot. Partei märkis, et ei pea süüdi mõistmist tõenäoliseks.
Ent riiklik süüdistaja Taavi Pern nõudis tänavu jaanipäeva eel partei karistuseks märksa rohkem, koguni miljon eurot! Suurärimees Teder ju lubas „supsutada“ parteid „mingi milliga“.
Süüdi tunnistamisel, võib riik välja nõuda ka varasema 250 000 euro suuruse tingimisi karistuse.
„Muidugi oleks ta meile hea juht. Ta on naine ja võtaks Kaja Kallaselt osa fluidumist ära. Teiseks on tal euroopalik mõõde,“ hindab üks partei juhtkonna liige. „Aga miks ta peaks tahtma juhtida erakonda, mille siseelu on x ja tulevik y?“
„Keegi ei ole Kadrile kindlustanud, et ta võidab,“ hoiatab teine.
Praegu kuulubki Simsoni afäär rubriiki „Ajaloo ilu“, sest Keskerakond saab uue juhi juba sel suvel.
Esimene tõsine mõra Jüri Ratase võimus ilmnes avalikkusele mullu juunis, kui Kallas oli partei valitsusest välja visanud ning Ratase lemmik Tõnis Mölder edestas erakonna volikogu juhi valimistel Jaan Tootsi vaid ühe häälega (50 : 49).
Augustis valiti Ratas Tootsi ees esimeheks võimsa ülekaaluga (470 : 201).
Tänavukevadised riigikogu valimised kinnitasid aga, et partei suurim staar on Kõlvart. Tema häälesaak oli Ratase omast palju suurem.
„Tegelikult võime me ka lumememme esimeheks panna.“
Keskerakond kaotas parlamendis 26 kohast 10.
Erakond sai lakki ka rahaliselt, sest need kümme kohta andnuks valimistsükli jooksul kaks miljonit eurot riiklikku rahastust. „See on raju. Selle eest saanuks teha terve valimiskampaania! Ratas pidanuks kohe pärast valimisi tagasi astuma,“ hindab tuntud Keskerakonna liige. „Me ei saanud seekord enam eestlaste hääli. Isegi Ratas sai riigikokku tänu venelaste häältele, mida aitas koguda [Maardu linnapea Vladimir] Arhipov. Tantsusaatest ei olnud üldse kasu.“
Kõlvart tegi seepeale katse juhtimine üle võtta. Kuid korraline kongress pidi toimuma alles suvel 2024.
Kõlvart teadis, et nurin Ratase aadressil võib selleks ajaks lahtuda. Tal oli vaja kokku kutsuda erakorraline kongress võimalikult kiiresti.
Kongressi korraldamine on erakonna volikogu pädevuses.
Vahetult enne volikogu teatas Ratas, et tema ei kavatse kongressi korraldamise korral kandideerida. Ta pakkus aga välja sobivad kandidaadid: Aab, Toom, Karilaid ja Kiik.
Hääletusel kaotas Kõlvarti tiib taas ühe häälega (74 : 75). Erakorraline kongress jäi ära.
Ratas esitles end võitjana. „Ju see näitab, et olen erakonna esimehena teinud õigeid samme,“ kiitis ta ERRis ja andis mõista, et soovib juhtida Keskerakonda nii kaua, kui partei teda usaldab.
Avalikkus ei teadnud aga, et Ratase võim oli habras.
Pärast Pruunsilla annetuse juhtumit tegi Ratas ise ettepaneku korraldada erakorraline kongress. Nüüd on temal kiire, sest jokutades võib lahtuda pahameel, et 300 000 eurot jäi vastu võtmata.
Samas kinnitas Ratas, et ta ise ei kandideeri. „Jürist oli see ainuvõimalik käik. Ta ei tahtnud (Kõlvartiga) laupkokkupõrkesse minna, sest kardab kaotada,“ hindab üks partei tippe.
„Kõlvart tegi 2 : 0. Esiteks sai ta erakorralise kongressi ja isegi kiiremini, kui oli arvestanud. Teiseks ju Ratas ei kandideeri,“ ütleb teine tuntud tegija.
„Juhil peab olema pikk süütenöör. Olen mõnes asjas liiga mustvalge.“
Ratas tahab kongressi 19. augustil Paides.
Kõlvartile meeldib september, sest siis saaks ta pikemalt valmistuda.
Peasekretär Hanimägi sõnul jätkub aega piisavalt ka siis, kui teha kongress augustis. „Meil toimuvad viiendal ja kuuendal augustil (Võrtsjärve ääres) suvepäevad. See on hea koht, kus debatte korraldada.“
Kandidaate on seni kaks: Mihhail Kõlvart ja Tanel Kiik.
Jaak Aab, keda Ratas kevadel promos, ütleb, et talle on küll helistatud, kuid juba 2015. aastal Soomest tagasi tulles teatas ta, et tal pole juhiambitsioone. „Toetan nooremaid,“ märgib ta.
Teine soosik Jaanus Karilaid peab end liiga konfliktseks. „Juhil peab olema pikk süütenöör. Olen mõnes asjas liiga mustvalge.“
Kolmas favoriit Yana Toom hüppas Kõlvarti leeri, hääletades Pruunsillale raha tagastamise poolt.
Nii jäigi Ratase tiival kandidaadi roll Tanel Kiigele.
„Võitlus on hästi terav. Sitt keeb. Siselistis käib kõva andmine. See ei ole mingi mäng. Öelda, kumb pool võidab, on raske. Erakond on pooleks,“ hindab üks partei taibudest. „Tanel on hästi tubli, Hanno Pevkuri tüüpi juht. Aga tema taha ei kandu hääled.“
Riigikogu valimistel pälvis Kiik 2070 häält. See oli Keskerakonnas kaheksas tulemus. Isegi Kõlvarti abikaasa sai rohkem hääli.
„Uue juhtkonna kõige prioriteetsem ülesanne on tuua jõulurahu.“
Venelastele, kes on Keskerakonna tuumiktoetajad, ei ole Kiik oma. Eelmine esimees Edgar Savisaar oli batja, tema sobis. Ratas on Savisaare kasvuhoones kasvanud, tema käib ka. Kõlvart on täitsa oma. Aga Kiik? Njet!
Samamoodi nähakse vigu Kõlvartis. Ta ei mõju magnetina paljudele eestlastele. „Mul olid riigikogu eelmise koosseisu ajal kõige suuremad konfliktid just Kõlvartiga. Teda ärritas eestikeelne õpe, mis on mulle meelepärane. Samuti punamonumentide äraviimine. Vene kodanike relvalubade teema,“ loetleb Karilaid. „Ma ei näe Keskerakonnas elujõudu, kui Kõlvarti tiib saab kontrolli. Küsimus on inimeste maailmavaates. Mida nad päriselt mõtlevad. Rahvariiete selga panemisest on vähe.“
Parteis teatakse, et eriti oluline on, mis saab pärast kongressi. „Uue juhtkonna kõige prioriteetsem ülesanne on tuua jõulurahu,“ toonitab peasekretär Hanimägi.
Mis saab aga siis, kui kordub olukord, kus esimeheks valitu ei kontrolli juhatust?
Või kui isegi kontrollib, siis kas ta suudab vastastele andestada? Või juhtub nii, et kui Kiik saab esimeheks, toetab ta oma liitlastega linnavolikogus linnapea umbusaldamist? Või proovib Kõlvart oma võidu korral Kiige minema puksida riigikogu fraktsiooni esimehe positsioonilt?
Ja kas Kõlvart kavatseb kandideerida eurovalimistel? Sel juhul võtab ta hääli ära Toomilt ja Ratas saab suurema šansi Brüsselisse pääseda. Kui aga linnapea ei kandideeri, võib Toom Ratasega 1 : 0 teha.
„Väga palju oleneb esimehest ja juhatuse koosseisust,“ mainib Jaak Aab.
„Erakond jääb ühtseks,“ lubab Mihhail Kõlvart. „Keskerakonna väärtusi jagavad mõlemad esimehe kandidaadid. Ma luban toetada uut esimeest ja juhatust ning jään erakonda ka siis, kui võitjaks osutub konkurent.“
„Leppimist on raske ette näha,“ ohkab üks juhatuse liige. „Aga see ei ole võimatu, kui mõelda, mis juhtus Ratase ja Savisaare vahel. Savisaare viimane samurai on ju nüüd Ratase kaikamees (viide Karilaiule – EE). Tegelikult võime ka lumememme esimeheks panna, parlamendi matemaatika jääb ikka samaks. Meil on riigikogu selle koosseisu juures väga vähe kombinatsioone valitsusse pääseda.“
Kisma siselistis
Keskerakonna volikogu aseesimees Ester Karuse tegi partei juhtide siselistis maha Mihhail Kõlvartit. Näiteks teatas ta, et „Kõlvart on tubli kritiseerija, kuid tema enda positiivsest programmist mul teadmine puudub. Kuulata juttu, et erakonna aseesimees ei tea, mille ja kelle eest Keskerakond seisab, on pehmelt öeldes hale. Avaliku laimuga näitas Kõlvart vaid enda ebaprofessionaalsust.“
Karuse mainis, et Tallinna linnapeal on raskusi igakuiste annetuste tegemisega erakonnale. Jne.
Partei pressiesindaja Andres Kalvik saatis Karuse jutu edasi Delfile, kes selle avaldas.
Siselistis puhkes terav arutelu, et kas nii ikka sobib. Tallinna Kristiine linnaosa vanem Jaanus Riibe teatas, et „Karuse artikkel on kahjuks järjekordne otsene isiklik rünnak, erakonnakaaslaste avalik maha tegemine meedias, mustamine, seda on piinlik lugeda ja selles on palju väiteid, mis vajaksid nüüd avalikult meedias ümber lükkamist. Kas peaksime nüüd kõik hakkama meedia kaudu üksteisega suhtlema? [---] Kuid nagu ka siin mitmed üles kutsusid, siis ei ole selline poriloopimine mõistlik ega aita erakonda edasi. Minu meelest langeb artikli tulemusena meie reiting veelgi!“


Tuleviku kolm korda soodsam elektri hind on vaja ära otsustadaArendajad ootavad riigilt otsust, millega lubataks hüvitada miinimumist allapoole langenud hind.Energiakriis läks Eestile eelmisel aasta maksma ligi miljard eurot: sellise järelduse võib teha Utilitas Windi juhatuse liikme Rene Tammisti jutust. Tema andmetel maksti Eestis 2022. aastal majapidamiste elatustaseme languse, majanduse konkurentsivõime alanemise ja riigivõla kasvu arvelt elektri eest ligi miljard eurot tavapärasest rohkem.Tuleviku tootmisportfellis oleksid meretuulepargid. Tarbijatele on see ligi kolm korda soodsam, kui oli universaalteenuse hind, see aitaks eksportivat tööstus- ja teenindussektorit kliimaneutraalsete toodete ja teenustega välisturgudel, panustaks majanduskasvu ja tööhõivesse ning aitaks turule uuenduslikke energialahendusi, kujutas Tammist ilusat tulevikku.Eestis on langetatud riiklik otsus, et selline ilus tulevik peab meieni jõudma hiljemalt 2030. aastaks. Selleks ajaks peab Eesti suutma katta kogu elektrienergia tarbimise enda toodetud taastuvenergiaga. Meil on planeerimises ka piisavalt meretuuleparkide projekte, mis kataksid Eesti elektritarbimise vajaduse suure varuga. Ka nende võimalik valmimine on praegu veel graafikus. Kuid lahendust vajab selliste suurte projektide finantseerimine.Elektri hinna kõikumine takistabEnergiaturgude ekspert, Baltic Energy Partnersi juhatuse liige Marko Allikson märkis, et elektri hinna kõikumine on suur probleem. Kui varem ainult räägiti, et elektri hind võib langeda miinusesse, siis maikuus oli see Alliksoni sõnul käega katsutav. „Ükski finantseerija ei taha teada, et tootja müüs nullhinnaga elektrit ja kavatseb selle eest veel ka laenu tagasi maksta,“ ilmestas ta probleemi.Turuusku majandusministeeriumi energeetika asekantsler Timo Tatar on varem olnud kindlal seisukohal, et taastuvenergia tootmise üksused suudavad tagada finantskindluse suurtarbijatega sõlmitavate pikaajaliste fikseeritud hinnaga lepingute abil. Tavaliselt on need suurtööstused. Ja kui Eestis ei ole sedavõrd suuri tööstusi, siis võiksid väiksemad tööstused koonduda, et teha ühine pikaajaline elektriostuleping. Allikson on nõus, et suuri tuuleparke finantseeritakse tõepoolest 10-15-aastaste lepingutega. Kui Tatarile meeldib sellise skeemi puhul eeskujuks tuua põhjanaabreid, siis Soomes on Alliksoni sõnul väga suur tööstus ja rahvusvahelised ettevõtted, kes suudavad planeerida kümneid aastaid ette. Eestis oleks sellist mõõtu tööstus üksnes Eesti suurim elektritarbija Estonian Cell. Allikson arvab, et kõik taastuvenergiatootjad on käinud oma pakkumisega Estonian Celli jutul, kuid pole kuulda, et keegi oleks sellise pikaajalise lepingu sõlminud.Üllatusena vastas Eesti suurima elektritarbija Estonian Celli juhatuse liige Siiri Lahe Delfi Ärilehele, et ei ole saanud kelleltki meretuuleparkidega seotud hinnapakkumist. Ettevõte on seni sõlminud lepinguid kolmeks-neljaks aastaks, kuni 50% ulatuses oma eeldatavast sisseostumahust. „Oleme aruteludeks avatud,“ kinnitas Lahe. Ta lisas siiski, et pakkumine peab olema kooskõlas regiooni tulevikuhindadega ja ööpäevapõhine: hinda peab elektrile pakkuma kogu ööpäevaks, mitte ainult tuulisteks tundideks. Ta tõdes, et energiahinnad on siiani väga turbulentsed ja Eesti kohta turul põhinevaid tulevikuprognoose pole, mistõttu võib olla väga keeruline jõuda nii ostjat kui ka müüjat rahuldava hinnastamiseni. „Soome tulevikuhindadega oleksime lepinguaruteludeks avatud,“ andis ta võimaliku hinnasihi.Tammist on seisukohal, et pikaajalistest elektrimüügilepingutest ei piisa selleks, et minna taastuvenergiale üle kiirendatud tempos. „Mereega maismaatuuleparkide arendamine ei ole Eesti-suuruses riigis suuremas mahus ja turupõhiselt võimalik. Meil ei ole piisavalt suuri tööstustarbijaid, kes oleksid pankade vaatest vastaspooleks sobilikud. Tööstussektor on Eestis üsna väike ja hetkel suurte väljakutsete ees,“ rääkis Tammist. Tema väitel ei ole terves meie regioonis veel ühtegi vähemalt 1000 MW tuuleparki finantseeritud pikaajaliste elektrimüügilepingutega. Tammisti sõnul on kogu Euroopas teistsugune reaalsus. Kõigest neljandik kõikidest Euroopas tuuleenergiasse tehtavatest investeeringutest kavandatakse pikaajaliste elektri ostu-müügilepingute vastu. Tema sõnul on see nii ka Eestist palju suuremates ja väljaarenenud energiamahuka tööstusega riikides.Alliksoni sõnul levib Euroopas suurte taastuvenergia tootmisüksuste finantseerimiseks üha enam CFD-lahendus. Tegu on fikseeritud hinnavahemikuga. Elektritootja müüb kogu toodangu turule. Kui elektri hind on hinnavahemikust madalam, maksab riik tootjale vahe kinni. Kui hind on kokkulepitud vahemikust kõrgem, maksab elektritootja ülemist piiri ületava summa riigile tagasi. Alliksoni sõnul on lahendus hea ka seetõttu, et ei teki momenti, kus elektritootja teeniks ülikasumit.Tammist kinnitas, et ainult riikliku garantii alusel ongi võimalik suuri taastuvenergiatootmise üksusi rajada ja Euroopas on sellest aru saadud. Suurbritannia ja Saksamaa on meretuuleparkide arendamises turuliidrid. Eelmise aasta seisuga oli nende käes 75% Euroopas rajatud meretuuleparke. Tammisti sõnul on mõlemad kasutanud investeeringuriskide maandamiseks riiklikke vahendeid. Tema kinnitusel ongi 2030. aastani Euroopa Liidu liikmesriikides tehtavatele investeeringutele antud riiklik garantii. „Need plaanid on välja öelnud riigid, kellel on pikaajaline meretuuleparkide rajamise kogemus,“ lisas ta. „Ei ole realistlik eeldada, et Eestis, kuhu pole kunagi meretuuleparke rajatud, suudaksid arendajad ilma hakkama saada. Eeldame liiga sageli, et suudame ühes paja servas tummisemat suppi keeta, aga see pole lihtsalt võimalik.“Riigi seisukoht on muutunudEnne tänavusi parlamendivalimisi, eelmise valitsuse ajal tuli majandusministeeriumist seisukohti, et meretuuleparkide rajamiseks ei ole riigi tuge vaja. Uue koalitsiooni toon muutus. Koalitsioonileppes on kirjas, et taastuvelektri 100% eesmärgi täitmiseks korraldatakse hinnalae ja miinimumhinna vähempakkumised, sealhulgas meretuuleparkide kiiremaks rajamiseks. „Meil ei ole põhjust selles kahelda,“ sõnas Tammist.Kui Utilitas ootab riigi garantiisid, et teha investeerimisotsus 5 TWh elektrit aastas tootva Saare-Liivi meretuulepargi kohta, siis sama ootusärev on Enefit Green. Börsiettevõte, kuid osaliselt ka riigile kuuluv ettevõte on 4 TWh elektrit aastas tootma hakkava Liivi meretuulepargiga juba üsna kaugele jõudnud. Nüüd on vaja uusi otsuseid teha. Ka nende teada töötatakse ministeeriumites nüüd juba välja riigi garantiisid. Enefit Greeni tuuleenergia valdkonna juht Lauri Ulm ütles, et talle teadaolevalt teeb majandus- ja kommunikatsiooniministeerium analüüsi, selgitamaks, kuidas võiks meretuuleenergiat Eestis arendada. „Arusaamine, et meretuuleenergia projekte ehitatakse ilma riiklike garantiideta, on viimase paari aastaga muutunud,“ tõdes Ulm.Kliimaminister Kristen Michal kinnitas Delfi Ärilehele, et nii ongi: koalitsiooniga ollakse kokku leppinud, et valitsus arutab taastuvenergeetika eesmärkide saavutamiseks eri võimalusi, sh miinimum- ja maksimumhinna tüüpi vähempakkumisi. Täpsemalt ei ole ta aga valmis võimalike riigi garantiide sisu avama. Michal lubas, et üksikasjalikumalt tutvustatakse valikuid ja ettepanekuid, kui valitsusele esitatav materjal on koos, ning osalised saavad materjaliga tutvuda ja tagasisidet anda. Põhjalikum meretuulega seotud kulude ja kadude analüüs ning ühes sellega ettepanekud esitatakse valitsusele arutamiseks sügisel.Sügis on ka viimane aeg, et Eesti meretuuleparkide arendajad ei jääks tootmisüksuste rajamise võidujooksus kaotajaks. Allikson nentis, et praegu käib võistlus selle nimel, kes suudab luua tingimused selleks, investeering just nende piirkonna tootmisüksusesse tehtaks. „Meretuuleparke ei saa tulla lõputult,“ ütles ta.Tammisti andmetel kavatsevad Põhjamere-äärsed Euroopa riigid investeerida 2030. aastani meretuuleparkidesse suuremas mahus, kui seda võimaldab tootjate tarneahel. Kui tahta pääseda löögile ka oma tellimustega, on Tammisti sõnutsi ülimalt kriitiline langetada otsused 2023. aastal. "Et tellimustega löögile pääseda, on Tammisti sõnul ülikriitiline langetada otsused 2023. aastal.""CFD-lahendus on hea ka seetõttu, et ei teki momenti, kus elektritootja teeniks ülikasumit."Eesti tööstuse elektritarbimisest jääb väheks, et nende abil rajada suuri meretuuleparkeEri sektorite elektritarbimine Eestis ja lähiregioonis, TWh aastasAllikas: Eurostat TööstussektorRootsiKodumajapidamised Äri- ja avalik sektorSoomeLÄTI, LEEDU, EESTI ROOTSI SOOME EESTIEesti Läti Leedu0,8 5,2 Muud 0,2„Mere- ega maismaatuuleparkide arendamine ei ole Eesti-suuruses riigis suuremas mahus ja turupõhiselt võimalik,“ oli Rene Tammist konkreetne.Rene TammistTanel Raig


Kuriteokahtlustuse saanud pankurilt tuli kolmveerand Isamaa rahakoti sisustSee oli teada juba varemgi, et pankur Parvel Pruunsild toetas miljoni euroga kolme opositsioonierakonda. Uus teadmine on aga see, kui suure osakaalu tema annetused erakondade rahakoti sisust annavad. Ilmneb, et teises kvartalis tuli Pruunsillalt ligi 80 protsenti Isamaa arvele laekunud summadest, Keskerakonna ja EKRE rahast aga pisut üle poole. Ehkki keskerakondlased lubasid Pruunsillalt saadud 300 000 eurot tagastada, pole sellest veel märkigi.Erakonnad peavad esitama annetuste aruanded erakondade rahastamise järelevalve komisjonile hiljemalt 10. kuupäeval pärast kvartali lõppu. Seekord said tähtaegse esitamisega hakkama kõik olulisemad erakonnad. Aruanded esitati 30. juuni seisuga ja neis veel ei kajastu Keskerakonna juhatuse otsus Pruunsillale raha tagasi kanda.Selle aasta alguses, riigikogu valimiste ajal, olid annetajate rahakraanid pärani. Kolme kuuga kukkus erakondade kukrusse 2,9 miljoni euro eest annetusi. Teises kvartalis olid aga paljud annetajad jäljetult kadunud: kokku laekus 1,3 miljonit eurot, kuid sellest üks miljon oli Bigbanki suuromaniku Parvel Pruunsilla raha.Pruunsild on Isamaa pikaaegne liige, kellele kaitsepolitsei esitas mai lõpus kahtlustuse korruptsioonikuriteos. Kahtlustuse teine osapool oli Tartu abilinnapea Priit Humal, kes on samuti Isamaa kauaaegne liige. Pruunsild toetas juuni viimasel päeval koduerakonda 400 000 euroga ning EKREt ja Keskerakonda kumbagi 300 000 euroga. Summad on nii suured, et jätavad varju kogu muu raha, mida opositsioonierakonnad said riigitoetuse, liikmemaksude ja muude isikute annetustena. Isamaa rahast andis Pruunsilla annetus koguni 78 protsenti, EKRE ja Keskerakonna omast 55 protsenti.Kolmel opositsioonierakonnal muid suuremaid annetusi polnudki. Keskerakonna suuruselt teine rahaline toetaja oli erakonna esimees Jüri Ratas 5743 euroga, EKRE-l riigikogu liige Jaak Valge 3000 euroga ja Isamaal varasem justiitsminister, riigikokku mitte pääsenud Lea Danilson-Järg 1000 euroga.Reformierakond kogus annetustena 164 372 eurot, sellest suurima panuse, 50 000 eurot andis Saaremaal väikelaevu tootva Baltic Workboats üks omanikest ja juhtidest Margus Vanaselja. Tegu oli tema esimese annetusega peaministriparteile, varem on ta ise ja tema äripartner toetanud sotse. Oravaid toetasid suurelt ka riigikogulased Andres Sutt ja Vilja Toomast: vastavalt 16 325 ja 10 189 eurot. Muud summad jäävad juba alla 10 000 euro.Sotsiaaldemokraatidele tegi suurima annetuse, 10 720 eurot ettevõtja, varasem Nõmme linnaosa vanem Lauri Paeveer. Kokku said sotsid annetustena 65 312 eurot. Sotside aruandes kajastub ka 450 000eurone laen - neil oli riigikogu valimistest maksmata arveid, reklaamiagentuuridelt aga erakonnad võlgu võtta ei tohi.Eesti 200 kogus annetustena kõigest 6157 eurot. Suurima panuse, 2000 eurot andis transpordiametis tee-ehituse eksperdina töötav Aivo Salum.Riigikogust välja jäänud Parempoolsed kogusid kolme kuuga 43 891 eurot annetusi. Suurima summa, 10 000 eurot andis jaemüügiga tegelev ärimees Oleg Gross. JUBA 24 AASTAT SAMA PILT: Bigbanki suuromanik Parvel Pruunsild on ärimees, kes pildile ei kipu, aga toetab oma pikaaegset koduerakonda suurte summadega. Tänavu juuni lõpus laekus temalt Isamaale 400 000 eurot.VAATA TABELEIDohtuleht.ee/1088402PRIIT PÄRNAPUU


Mõrv raha pärast?Tai politsei leidis sügavkülmikust Saksa ärimehe tükeldatud surnukehaViimati võis 62aastast Hans-Peter Macki näha 4. juulil vuramas oma Mercedesega Tais Pattaya kuurordis. Seejärel polnud temast midagi kuulda ega näha. Murelik perekond pani Macki leidmiseks välja vaevatasu. Paraku aga leidsid uurijad tema surnukeha, mis oli tükkideks saetud, kottidesse topitud ja sügavkülmikusse pandud.Mack elas Pattayas juba aastaid ning tegutses seal kinnisvaraäris. Tema 24aastane abikaasa Piraya on tailanna. Oma sakslannast eksnaisega on tal kaks poega, üks neist elas samuti Tais ning teine viibis Hispaanias. Abikaasa oligi see, kes tema kadumisest teatas. Nimelt pidi mees temaga lõunale minema, ent ei ilmunud enam välja. Piraya sai abikaasa numbrilt tekstisõnumi, et too helistab talle hiljem tagasi. Veidi hiljem tuli uus SMS, et Mack tegeleb ühe kliendiga. Kas need sõnumid saatis ikka abikaasa või juba keegi teine? Piraya arvates oli kogu sõnumivärk igatahes kahtlane, sest kogu nende viie aasta pikkuse suhte jooksul polnud Hans-Peter temaga kunagi SMSi teel suhelnud.Leiti tuttava majastHakkas näima, et mehega võis olla midagi halba juhtunud. Üks sakslanna, kellega Mack 4. mail äriasjus kohtus, kinnitas, et too lahkus pärast kohtumist talle teadmata suunas. Lisaks kõigele muule kahtlasele oli Macki pangakontolt kadunud üüratu rahasumma. Pere pani tema vabastamise eest välja kolme miljoni baadi (u 78 500 euro) suuruse tasu.Tai meedia teatel kasutasid uurijad Macki leidmiseks turvakaamerate salvestisi. Otsingud viisid Pattaya naaberlinnas Nong Prues asuva kortermaja juurde, mille ette oli pargitud tema Mercedes. Näis, et keegi oli seda hiljuti hoolikalt küürinud, politsei hinnangul üsna kindlalt selleks, et oma jälgi varjata. Ajaleht Bangkok Post kirjutab, et ühe pealtnägija sõnul, kes peab kortermaja lähedal söögiputkat, seisis mersu tolle hoone juures juba mõnd aega. Ta nägi auto parkimise järel sellest väljuvat mitte meest, vaid kaht naist.Videokaamerate jäljerada ning pealtnägijate vihjed viisid lõpuks ühe eramu juurde. Maja garaažis seisis kastiauto, mille lastiks oli sügavkülmik, selle sees omakorda prügikottides olevad Macki tükeldatud jäänused. Lisaks ka elektrisaag ja hekikäärid. Mehe pea ning jäsemed olid tema kere küljest ära lõigatud. Kuulnud, et kadumaläinud Lääne ärimees on sealt leitud, kogunes maja juurde asja uudistama suur rahvamass.Tai politsei sõnul on neil pilk peal mitmel kahtlusalusel, nii Saksa kui ka Tai rahvusest. Väljaanne Pattaya News aga teab vahendada, et kodu, millest Macki surnukeha tükid leiti, kuulus ühele tema sakslasest tuttavale. Nii tema kui ta samuti Saksa rahvusest naine pidid politseile ütlusi andma, nagu veel üks kolmas Saksa päritolu isikki. Saksa ajalehe Bild andmeil oligi too seesama naine, kellega Mack oma viimase ärikohtumise pidas. Uurijad usuvad, et keegi, kes pidi mehe majandusliku olukorraga kursis olema, üritas temalt raha välja pressida.ÕÕVASTAV: Külmikus, millest reporter pilti teeb, olid peidus sakslasest kinnisvaraärimehe maised jäänused, mis olid topitud mustadesse prügikottidesse. AP ScanpixGREETE KÕRVITS


Euroopa vajab suurt visiooniPÄEVAKOMMENTAAREsmaspäeva õhtul toimus diplomaatiline ime, kui Türgi president Recep Tayyip Erdogan teatas oma vastuseisu lõppemisest Rootsi saamisele NATO liikmeks. Seega saab Rootsi suure tõenäosusega varsti alliansi liikmeks, sest ka pärast Türgit viimasena Rootsit blokeerinud Ungari leidis äkki Rootsi NATO-kõlbuliku olevat.Erdogani võib süüdistada väljapressimistaktikas - oli ta ju enne imelist kokkulepet sidunud Rootsi NA-TOsse saamise Türgi saamisega Euroopa Liitu, kuid mõnes aspektis peame olema talle tänulikud. Esmalt viis see tähelepanu Türgi (mitte)liikumisele Euroopa Liidu suunas. See on olnud ebamugav teema, sest ühest küljest ei kipu Türgi täitma liitumiseks vajaminevaid Kopenhaageni kriteeriume, kuid teisest küljest on avalik saladus mitme Euroopa Liidu liikmesriigi vastuseis Türgi saamisele ELi.Sellest aga tuleneb järgmine aspekt: ei ole tegelikult hea lükata ebamugavaid rahvusvahelisi küsimusi kalevi alla. Sest lõpuks tuleb need ikkagi lahendada - olgu selleks siis Türgi ELi või Ukraina NATO liikmesus. Samamoodi nagu Türgi ELi tee kadus kuhugi ära, oli enne Ukraina täiemahulise sõja algust kadunud ka Ukraina tee NATOsse. 2008. aasta NATO Bukaresti tippkohtumisel kuulutas allianss küll, et nii Ukraina kui ka Gruusia saavad NATOsse, ent liikmesuse tegevuskava (MAP) ei järgnenud ja Venemaa ründas samal aastal Gruusiat. Ukraina NATO liikmesusest polnud lihtsalt hea toon rääkida. Seega tuleks lahendada ka Gruusia ja Moldova saamine Euroopa Liitu.Kui Rootsi NATO liikmesus suurendab kahtlemata Läänemere piirkonna julgeolekut, tasub mõelda ka Mustale merele. Enne Eesti ja teiste Läänemereriikide (v.a Venemaa) saamist Euroopa Liitu tehti palju juttu sellest, kuidas Euroopa Liidu laienemine muudab Läänemere piirkonna stabiilsemaks ja siseturu reeglid kaotavad omavahelised tõkked Läänemereriikide vahelt. See ongi juhtunud.Nüüd võiks sama mõelda Musta mere puhul. Kuidas nii Ukraina kui ka Türgi Euroopa Liidu ning NATO liikmesus suurendavad stabiilsust Mustal merel. Samas tulevad mängu ka geopoliitilised kaalutlused - on päevselge, et kui Türgi ja Ukraina saavad kunagi Euroopa Liitu, muutub ühenduse kese kindlasti idapoolsemaks. Ent täiemahuline Ukraina sõda muutis tegelikult juba seda keset - Türgi ja Ukraina liitumine ELiga vaid vormistaks ametlikult selle, mis on praegu juhtumas. Muidugi tekivad Euroopa Liidu liikmesuse juures tehnilised küsimused (lisaks Kopenhaageni kriteeriumidele näiteks ühise põllumajanduspoliitika laienemine Ukrainale ja Türgile), kuid tähtis oleks praegu näidata üles suurt visiooni ja mitte tegeleda Euroopas mingite täiesti ebaoluliste küsimustega.ERKKI BAHOVSKI, arvamustoimetaja


JuhtusKortermajas üürgas suitsuandur11. juulil kell 4.24 teatati, et Tartus Põhja puiesteel on kortermaja trepikojas suitsulõhn ja kuulda suitsuanduri häiret.Korteriust, kust suitsu tuli, koputuste peale ei avatud. Päästjad sisenesid redelauto abil rõdu kaudu elamisse, kus praeahjus kõrbes toit. Tuleoht kõrvaldati.Korterist leiti magav mees, kelle tervist kontrollis kiirabi. Päästjad hoiatavad, et söögivalmistamise ajal ei tohi magama heita ja toidutegu omapäi jätta. Põlema läinud toidust süttib ümbrus ja võib tekkida raskete tagajärgedega tulekahju.Kasu asemel tekkis suur kahju10. juulil pöördus Tartu politseisse 24-aastane naine, kes müüs Facebook Marketplace! kaudu oma asju.Temaga võttis ühendust ostja, kes saatis talle kullerteenuse lingi, kuhu naine pidi sisestama oma pangakaardi andmed. Hiljem avastas naine, et tema pangakontolt on läinud Leedu arveldusarvele 4044 eurot.Juhtmed kärssasid10. juulil kella 14.15 ajal teatati Tartus Kaunase puiestee korteris kärssama läinud juhtmetest.Päästjate saabumise ajaks oli põlenguoht kõrvaldatud ja rikkis juhtmed lahti ühendatud.Mees ja naine olid uppumisohus9. juulil kell 17.18 teatati, et Mustvee vallas Lohusuus Jõe tänava juures Avijões on uppumisohus kaks inimest.Päästjate saabumise ajaks olid pealtnägijad veest välja toonud mehe ja naise ning meest oli ka elustatud. Päästjad vaatasid kannatanud üle ja tagasid kiirabi saabumiseni nende turvalisuse.


„SEE ON NAGU NÕIARING!“ Reisi jaoks võetud väikelaenust on saanud sõltuvus„Vabadus valida,“ „intressivaba“ – nii reklaamivad pangad väikelaene. Sel aastal on väljastatud laene üle miljardi euro. Eriti hoogustub tarbimislaenude võtmine suve hakul, et remontida kodu, paigaldada päikesepaneelid või reisida. Laenu saab lihtsalt, kuid selle tagasimaksmine võib olla lõputu nõiaring.„Raha pole mul kunagi olnud, aga tahan hästi elada. Alati olen kuidagi skeemitanud ja aukude klapitamiseks ühe asja arvelt raha teisele tõstnud,” räägib Anne. Esimese laenu võttis ta 2004. aastal, kui läks rahvatantsutrupiga Ameerikasse esinema. Kuna töökoht ja palk olid head, sai ta tollasest Sampo pangast 15 000 krooni väikelaenu. See vormistati vaba tagasimaksega krediitkaardile, mille intress oli 22 protsenti. Reisikulud said kenasti kaetud ja lisaks kasutas ta töölt saadud puhkuseraha.Anne õhkab, et ostis kohapealt lastele, emale, sõbrannale ja endale palju odavaid asju. Kuna kohvrisse ei mahtunud kõik enam ära, andis teda võõrustanud perekond talle veel oma kohvri lisaks. Kogu reis läks maksma 18 000 krooni. Ta plaanis maksta oma kuupalgast – 15 000 krooni – igal kuul laenu tagasi 1500 krooni. Selle arvestuse järgi oleks ta suutnud aastaga laenu koos intressiga tagasi maksta.20aastane koorem„See krediit tiksub mul juba 20 aastat. Ma pole seda siiani tagasi maksnud, sest pidevalt on ootamatuid asju,“ tunnistab Anne. Intress on nüüdseks veidi madalam – 18 protsenti. Mõni aasta hiljem võttis ta veel laenu, et oma juubelit suurelt tähistada. Ta arvestas, et ümbrikus kingitud rahaga maksab ta selle summa kohe tagasi. Pidu maksis 30 000 krooni, millele ta maksis peale veel 3000. Selle summa sai ta ka külaliste kingitud rahana tagasi. „Kas arvad, et maksin laenu tagasi? Muidugi kulus kõik see raha ära. Olen süüdimatu!“ tunnistab ta, et ostis endale ka auto.Nüüdseks on ta need kaks laenu refinantseerinud üheks. Laenujääk on praegu 2300 eurot. „Ühel hetkel jõudsin laenuga nulli. Kaart seisis kümme kuud kasutamata, aga siis oli vaja kodus remonti teha. Ma olen nõiaringis!“ tõdeb ta.Sõbranna soovitas tal kaardi lihtsalt katki lõigata, et ta ei saaks seda enam kasutada. „Miski takistab mul seda teha. Äkki tuleb olukord, kus mul on kaarti vaja?“ mõtiskleb Anne. Samas teab ta, et kui temaga peaks midagi juhtuma, saavad lapsed laenu enda kaela. Oma peas saab ta hästi aru, kui palju maksab pidevalt jooksev intress. Kuu lõpus oli see 27 eurot, mis teeb aastaga üle 300 euro. Anne on arvutanud, et ta oleks ligi 20 aastaga makstud intresside eest saanud vähemalt kolm reisi Ameerikasse.RAHA HETKEGA OLEMAS: Väikelaenu on lihtne võtta, kuid kas selle tagasimaksmiseks on piisavalt võimalusi ja tahtmist?(Prostock-studio / Alamy / Vida Press)Laenu eest ostetakse mööblit ja tarbekaupuPankade statistika põhjal on näha tarbimislaenude võtmise hooajalisust. „Huvi tarbimislaenude vastu on suurim mais ja juunis ning püsib üsna kõrge ka pärast jaanipäeva. Mõju avaldavad ka kampaaniad ja sooduspakkumised,“ selgitab Swedbanki väikefinantseerimise valdkonnajuht Reinhold Mutli.SEB eraklientide panganduse divisjoni juht Sille Hallang ütleb, et ligikaudu kolmandik (30 protsenti) väljastatud väikelaenudest läheb kodu renoveerimiseks ning mööbli soetamiseks, samas mahus laenatakse ka elektroonika ja tarbekaupade ostuks. Nendele järgneb auto ostuks võetav laen, mis moodustab kõigist väljastatavatest väikelaenudest pea neljandiku ehk 23 protsenti. Lisaks võetakse väikelaenu näiteks meditsiiniliste vajaduste katmiseks ja kodu energiatõhususe parandamiseks, sealhulgas päikesepaneelide ostuks.„Rahatargalt tegutsemiseks tuleb enne suuremate tarbimiskulutuste tegemist ning väikelaenu võtmist väljamineku suurus ja selle kasutamise eesmärgid hästi läbi mõelda. Oluline on seejuures analüüsida, kas tullakse toime võetud kohustuse ja sellega kaasnevate kulude tagasimaksmisega,“ rõhutab Hallang.Eesti Panga ökonomisti Mari Tamme sõnul oli tänavu pankade antud tarbimislaenude maht mai lõpu seisuga 647 miljonit eurot. Kokku anti 372 389 laenu, keskmise summaga 1737 eurot. Need on kaupade ja teenuste soetamiseks antud laenud, sealhulgas krediitkaardilaenud ja arvelduskrediit.Pankadega mitteseotud krediidiandjad – piiks-piiks ja raha tuleb! – väljastasid 189 997 lepingut. Nende väljastatud tarbijakrediidi jääk ulatus 263 miljoni euroni ning keskmine summa oli 1382 eurot. Pankadega seotud krediidiandjate väljastatud laenude ja liisingute maht ulatus tänavu esimese kvartali seisuga 1,3 miljardi euroni, millest autoliising moodustas 874 miljonit eurot ja muu tarbijakrediit 391 miljonit eurot. Kokku väljastati 219 359 lepingut, mis teeb keskmiseks summaks 1785 eurot.


Huvide deklaratsioonid esitas tähtajaks 78 protsenti deklarantidestTALLINN, 12. juuli, BNS – Sellel aastal esitas huvide deklaratsiooni tähtajaks ehk 31. maiks 3439 inimest ehk 78 protsenti neist, kes olid seda kohustatud tegema ning ligi 2 protsenti deklarantidest ei olnud huvide deklaratsiooni esitamise tähtaeg ühegi tööandja juures veel saabunud.
"On väga oluline, et deklareerimise kohustusega inimesed võtaksid seda tõsiselt. Tänan kohalikke omavalitsusi, kes justiits- ning rahandusministeeriumi üleskutsel tänavu kevadel deklarantide andmeid registris ajakohastasid ning sellega andmete kvaliteeti parandasid. Lisaks hindan kõrgelt asutuste pingutusi, kes registri automaatsetele meeldetuletustele täiendavalt oma deklarantidele tähtaja saabumist meelde tuletasid. Kahjuks on siiski veel suur hulk neid, kes ei esita deklaratsioone õigeaegselt," ütles justiitsministeeriumi siseaudiitor Terly Toomast.
Tähtajaks oli deklaratsioon esitamata 946 ametikohal, kellel see kohustus on. Põhiosa ehk 88 protsenti esitamata deklaratsioonidest moodustasid kohalike omavalitsuste ametiisikud. Ametikohtade järgi olid natuke alla poole ehk 45 protsenti kõikidest esitamata deklaratsioonidest volikogude liikmete omad. Lisaks oli palju kõikidest deklaratsioonidest esitamata omavalitsuse asutatud ettevõtja või sihtasutuse juhtorgani liikmetel ehk 14 protsenti, valla või linna ametiasutuse või hallatava asutuse juhtidel 11 protsenti, valla- või linnavalitsuse liikmetel 9 protsenti ning valla või linna ametiisikutel 9 protsenti.
Riigikogu liikmetest oli deklaratsioon tähtajaks esitamata 12-protsendil. "Samas olid hilinenult pea pooled esitamata deklaratsioonidest 20. juuniks esitatud. Üheksal uuel parlamendisaadikul polnud riigikogu liikme rollist tulenevalt deklaratsiooni esitamise tähtaeg veel saabunud, mis on pea kõigil 1. augustil. Ministri ameti tõttu esitajate seas olid tähtajaks huvid avaldamata neljal inimesel, ent 20. juuniks olid nad kõik deklaratsiooni esitanud. Pea kõik kantslerid ning valitsusasutuse juhid esitasid deklaratsiooni tähtaegselt," märkis Toomast.
Kohtunikest oli deklaratsioon tähtajaks esitamata 6-protsendil. Samas esitati 20. juuniks hilinenult pooled esitamata deklaratsioonidest. Kohtuniku ametikoha tõttu oli deklaratsiooni kohustatud esitamata kokku 265 inimest, sealjuures kahe kohtuniku deklaratsiooni esitamise tähtaeg polnud veel saabunud.
Asutusi, kelle sisestatud isikud olid avaldanud huvid tähtaegselt, oli kokku kümme. Arvukama deklarantide koosseisuga olid järgmised asutused: Võru vallavalitsus (27 deklaranti), keskkonnaamet (24 deklaranti) ning justiitsministeerium (22 deklaranti). Deklarantide väiksem koosseis oli tervisekassal (4 deklaranti), PRIA-l (3 deklaranti), riigikontrollil (3 deklaranti), Tartu ülikoolil (2 deklaranti), vabariigi presidendi kantseleil (2 deklaranti) ning Häirekeskusel ja Pärnu maakohtul (mõlemal vastavalt 1 deklarant).
Huvide deklaratsiooni peavad korruptsioonivastase seaduse järgi esitama vabariigi president, riigikogu liige, vabariigi valitsuse liige, kohtunik, riigikontrolör, õiguskantsler, Eesti Panga juhtorgani liige, vabariigi presidendi kantselei direktor, riigikogu kantselei direktor, riigikantselei direktor, valitsusasutuse juht, ministeeriumi kantsler ja asekantslerid ning peaministri ja ministrite poliitilised nõunikud. Kohalike omavalitsuste ametiisikutest peavad deklaratsiooni esitama kohaliku omavalitsuse volikogu liige, valla- või linnavalitsuse liige, osavalla või linnaosa vanem, valla või linna ametiasutuse juht. Lisaks võib valitsusasutuse juht või kohaliku omavalitsuse volikogu laiendada deklareerimise kohustust oma asutuse ametiisikutele, kes käsutavad avalikku vahendit või viivad läbi süüteo- või haldusmenetlust.
Huvide deklaratsioonide registrisse oli 20. juuni seisuga sisestatud 4433 isikut. Ühel isikul võib olla mitu ametikohta, mille tõttu on tal huvide deklareerimise kohustus.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Huvide deklaratsioonid esitas tähtajaks 78 protsenti deklarantidestSellel aastal esitas huvide deklaratsiooni tähtajaks ehk 31. maiks 3439 inimest ehk 78 protsenti neist, kes olid seda kohustatud tegema ning ligi 2-protsendil deklarantidest ei olnud huvide deklaratsiooni esitamise tähtaeg ühegi tööandja juures veel saabunud.«On väga oluline, et deklareerimise kohustusega inimesed võtaksid seda tõsiselt. Tänan kohalikke omavalitsusi, kes justiits- ning rahandusministeeriumi üleskutsel tänavu kevadel deklarantide andmeid registris ajakohastasid ning sellega andmete kvaliteeti parandasid. Lisaks hindan kõrgelt asutuste pingutusi, kes registri automaatsetele meeldetuletustele täiendavalt oma deklarantidele tähtaja saabumist meelde tuletasid. Kahjuks on siiski veel suur hulk neid, kes ei esita deklaratsioone õigeaegselt,» ütles justiitsministeeriumi siseaudiitor Terly Toomast.
Tähtajaks oli deklaratsioon esitamata 946 ametikohal, kellel see kohustus on. Põhiosa ehk 88 protsenti esitamata deklaratsioonidest moodustasid kohalike omavalitsuste ametiisikud. Ametikohtade järgi olid natuke alla poole ehk 45 protsenti kõikidest esitamata deklaratsioonidest volikogude liikmete omad.
Lisaks oli palju kõikidest deklaratsioonidest esitamata omavalitsuse asutatud ettevõtja või sihtasutuse juhtorgani liikmetel ehk 14 protsenti, valla või linna ametiasutuse või hallatava asutuse juhtidel 11 protsenti, valla- või linnavalitsuse liikmetel 9 protsenti ning valla või linna ametiisikutel 9 protsenti.
Riigikogu liikmetest oli deklaratsioon tähtajaks esitamata 12-protsendil. "Samas olid hilinenult pea pooled esitamata deklaratsioonidest 20. juuniks esitatud. Üheksal uuel parlamendisaadikul polnud riigikogu liikme rollist tulenevalt deklaratsiooni esitamise tähtaeg veel saabunud, mis on pea kõigil 1. augustil. Ministri ameti tõttu esitajate seas olid tähtajaks huvid avaldamata neljal inimesel, ent 20. juuniks olid nad kõik deklaratsiooni esitanud. Pea kõik kantslerid ning valitsusasutuse juhid esitasid deklaratsiooni tähtaegselt," märkis Toomast.
Kohtunikest oli deklaratsioon tähtajaks esitamata 6-protsendil. Samas esitati 20. juuniks hilinenult pooled esitamata deklaratsioonidest. Kohtuniku ametikoha tõttu oli deklaratsiooni kohustatud esitamata kokku 265 inimest, sealjuures kahe kohtuniku deklaratsiooni esitamise tähtaeg polnud veel saabunud.
Asutusi, kelle sisestatud isikud olid avaldanud huvid tähtaegselt, oli kokku kümme. Arvukama deklarantide koosseisuga olid järgmised asutused: Võru vallavalitsus (27 deklaranti), keskkonnaamet (24 deklaranti) ning justiitsministeerium (22 deklaranti). Deklarantide väiksem koosseis oli tervisekassal (4 deklaranti), PRIA-l (3 deklaranti), riigikontrollil (3 deklaranti), Tartu ülikoolil (2 deklaranti), vabariigi presidendi kantseleil (2 deklaranti) ning häirekeskusel ja Pärnu maakohtul (mõlemal vastavalt 1 deklarant).
Huvide deklaratsiooni peavad korruptsioonivastase seaduse järgi esitama vabariigi president, riigikogu liige, vabariigi valitsuse liige, kohtunik, riigikontrolör, õiguskantsler, Eesti Panga juhtorgani liige, vabariigi presidendi kantselei direktor, riigikogu kantselei direktor, riigikantselei direktor, valitsusasutuse juht, ministeeriumi kantsler ja asekantslerid ning peaministri ja ministrite poliitilised nõunikud.
Kohalike omavalitsuste ametiisikutest peavad deklaratsiooni esitama kohaliku omavalitsuse volikogu liige, valla- või linnavalitsuse liige, osavalla või linnaosa vanem, valla või linna ametiasutuse juht. Lisaks võib valitsusasutuse juht või kohaliku omavalitsuse volikogu laiendada deklareerimise kohustust oma asutuse ametiisikutele, kes käsutavad avalikku vahendit või viivad läbi süüteo- või haldusmenetlust.
Huvide deklaratsioonide registrisse oli 20. juuni seisuga sisestatud 4433 isikut. Ühel isikul võib olla mitu ametikohta, mille tõttu on tal huvide deklareerimise kohustus.


Huvide deklareeerimise kohustust täitis 78% deklarantidestJustiitsministeerium annab teada, et sellel aastal esitas huvide deklaratsiooni tähtajaks ehk 31. maiks 3439 inimest, mis on 78% neist, kes olid seda kohustatud tegema. Ligi 2% deklarantidest ei olnud huvide deklaratsiooni esitamise tähtaeg ühegi tööandja juures veel saabunud.
“On väga oluline, et deklareerimise kohustusega inimesed võtaksid seda tõsiselt. Tänan kohalikke omavalitsusi, kes justiits- ning rahandusministeeriumi üleskutsel tänavu kevadel deklarantide andmeid registris ajakohastasid ning sellega andmete kvaliteeti parandasid. Lisaks hindan kõrgelt asutuste pingutusi, kes registri automaatsetele meeldetuletustele täiendavalt oma deklarantidele tähtaja saabumist meelde tuletasid. Kahjuks on siiski veel suur hulk neid, kes ei esita deklaratsioone õigeaegselt,” ütles justiitsministeeriumi siseaudiitor Terly Toomast.
Tähtajaks oli deklaratsioon esitamata 946 ametikohal, kellel see kohustus on. Põhiosa (88%) esitamata deklaratsioonidest moodustasid kohalike omavalitsuste ametiisikud. Ametikohtade järgi olid natuke alla poole (45%) kõikidest esitamata deklaratsioonidest volikogude liikmete omad. Lisaks oli palju kõikidest deklaratsioonidest esitamata omavalitsuse asutatud ettevõtja või sihtasutuse juhtorgani liikmetel (14%), valla või linna ametiasutuse või hallatava asutuse juhtidel (11%), valla- või linnavalitsuse liikmetel (9%) ning valla või linna ametiisikutel (9%).
Riigikogu liikmetest oli deklaratsioon tähtajaks esitamata 12%-l. “Samas olid hilinenult pea pooled esitamata deklaratsioonidest 20. juuniks esitatud. Üheksal uuel parlamendisaadikul polnud riigikogu liikme rollist tulenevalt deklaratsiooni esitamise tähtaeg veel saabunud, mis on pea kõigil 1. augustil. Ministri ameti tõttu esitajate seas olid tähtajaks huvid avaldamata neljal inimesel, ent 20. juuniks olid nad kõik deklaratsiooni esitanud. Pea kõik kantslerid ning valitsusasutuse juhid esitasid deklaratsiooni tähtaegselt,” märkis Toomast.
Kohtunikest oli deklaratsioon tähtajaks esitamata 6%-l. Samas esitati 20. juuniks hilinenult pooled esitamata deklaratsioonidest. Kohtuniku ametikoha tõttu oli deklaratsiooni kohustatud esitamata kokku 265 inimest, sealjuures kahe kohtuniku deklaratsiooni esitamise tähtaeg polnud veel saabunud.
Asutusi, kelle sisestatud isikud olid avaldanud huvid tähtaegselt, oli kokku kümme. Arvukama deklarantide koosseisuga olid järgmised asutused: Võru vallavalitsus (27 deklaranti), keskkonnaamet (24 deklaranti) ning justiitsministeerium (22 deklaranti). Deklarantide väiksem koosseis oli tervisekassal (4 deklaranti), PRIA-l (3 deklaranti), riigikontrollil (3 deklaranti), Tartu ülikoolil (2 deklaranti), vabariigi presidendi kantseleil (2 deklaranti) ning Häirekeskusel ja Pärnu maakohtul (mõlemal vastavalt 1 deklarant).
Huvide deklaratsiooni peavad korruptsioonivastase seaduse järgi esitama vabariigi president, riigikogu liige, vabariigi valitsuse liige, kohtunik, riigikontrolör, õiguskantsler, Eesti Panga juhtorgani liige, vabariigi presidendi kantselei direktor, riigikogu kantselei direktor, riigikantselei direktor, valitsusasutuse juht, ministeeriumi kantsler ja asekantslerid ning peaministri ja ministrite poliitilised nõunikud. Kohalike omavalitsuste ametiisikutest peavad deklaratsiooni esitama kohaliku omavalitsuse volikogu liige, valla- või linnavalitsuse liige, osavalla või linnaosa vanem, valla või linna ametiasutuse juht. Lisaks võib valitsusasutuse juht või kohaliku omavalitsuse volikogu laiendada deklareerimise kohustust oma asutuse ametiisikutele, kes käsutavad avalikku vahendit või viivad läbi süüteo- või haldusmenetlust.
Huvide deklaratsioonide registrisse oli 20. juuni seisuga sisestatud 4433 isikut. Ühel isikul võib olla mitu ametikohta, mille tõttu on tal huvide deklareerimise kohustus.


Bidenite perekonnaskandaalid saavad pidevalt täiendustAmeerika Ühendriikides on jõudnud avalikkuse ette järjekordne Bidenite perekonna korruptsiooniskandaali dokument. Nimelt ilmnes eelmise nädala neljapäeval, et riigi õiguskaitsetöötajad korraldasid kohtumise Bidenite perekonna n-ö kaduma läinud vilepuhuja Gal Luftiga, kelle väitel arreteeriti ta hiljem Küprosel eesmärgiga takistada tema koostööd kongressi esindajatekoja järelevalvekomisjoni esimehe James Comeriga.
Comer tahtis küsitleda Lufti kui võimalikku tunnistajat, kuid Luft põgenes kautsjoni all olles ja USAle välja andmist oodates Küproselt, kuna ei uskunud, et teda võiks oodata New Yorkis ees õiglane kohtumõistmine. Nüüd väidab Luft, et oma tunnistusega komisjoni ees oleks ta suutnud tõestada Bidenite perekonna raha saamist Hiina energiaettevõttelt CEFC China Energy, mis on täielikult seotud Hiina kommunistliku parteiga. Lisaks oli Bidenitel Lufti sõnul FBIs nuhk, kes jagas pere äritegevuse jaoks kasulikku teavet.
Lufti sõnul edastas ta FBIle ja USA justiitsministeeriumile inkrimineerivaid tõendeid Bidenite seaduserikkumiste kohta juba 2019. aasta märtsis Brüsselis toimunud salajasel kohtumisel, kuid võimud ei reageerinud tema tunnistusele. Möödunud nädalal avalikustas aga New Yorki Posti ajakirjanik Miranda Devine dokumendi, millest ilmneb, et salakohtumine Luftiga leidis ikkagi aset. Dokument kinnitab, et vähemalt osa Lufti väidetest vastab tõele.
Lufti kinnitusel osales Brüsseli kohtumisel kuus USA võimude esindajat: neli FBI agenti ja kaks New Yorki prokuröri (Daniel Richenthal ja Catherine Ghosh). „Miks sõidutas valitsus nii mitu inimest Euroopasse?“ küsis Luft eelmise nädala kolmapäeval New York Postis avaldatud videos. „Nad teadsid väga hästi, et ma olen usaldusväärne tunnistaja ja et mul siseinfot Bidenite perekonda rikastanud gruppide ja eraisikute kohta.“ Luft lisas, et kahe päevase väga intensiivse kohtumise käigus jagas ta talle teadaolevat infot Bidenite perekonna ja CEFC vaheliste finantsülekannete kohta, mainides isegi väga konkreetseid summasid. Ta mainis ka Rob Walkeri nime, keda teatakse kui Hunter Bideni kahtlaste äride korraldajat.
Walker oli lisatud koopiana ka 2017. aasta e-kirjavahetusesse, milles Hunter ja tema kaks endist äripartnerit, Tony Bobulinski ja James Gilliar, rääkisid kümnest protsendist, mille „H hoiab big guy [ingl k: suur mees] jaoks“. Nüüdseks on ilmnenud, et nn big guy oli tollal asepresidendi ametis olev Joe Biden. Ühe vilepuhuja tunnistuse kohaselt takistasid USA ametnikud prokuröridel Walkeri küsitlemist e-kirjade teemal.
Allikas: Breitbart News