Firma jõudis tegutseda vaid mõned kuud kuni maksuamet kontod arestisMaksuamet tegeleb ettevõtjaga intensiivselt juba paar aastat.Foto Eero Vabamägi, Postimees
PRO tellijale
Vaid pool aastat tegutsenud firma varad arestiti, sest see oli lühikese ajaga kogunud arvestatava maksuvõla.
Loe ka: “Pantvangis” maja ja kopsakad võlad: maksupetturist ärimehe firma läks viimaks hingusele
Tartu ärimehele kuuluv toitlustaja Foodsale OÜ sattus kevadel maksuameti tähelepanu alla, sest selle arvemajandus oli enamuses täiesti läbipaistmatu. Firma omaniku sõnul oli tegemist tavapärase vahejuhtumiga.
Ometi näib, et sama omaniku teistel ettevõtetel on juba pikemat aega tõsiseid probeeme maksude maksmisega. Võlad ulatuvad kümnetesse tuhandetesse nii riigi kui partnerite ees, samas raha kaob ettevõtete kontodelt vaikselt ning jäljetult.
Noore firma suur maksunõue
Ettevõtlik Tartu mees Ilmar Veski registreeris Foodsale OÜ nimelise firma õige hiljuti – alles eelmise aasta viimastel päevadel. Ürituste toitlustusega tegelenud ettevõte pole veel jõudnud käivet ametlikult raporteeridagi ning esmajoones pasitab sellega kõik korras olevat. Paraku jõudis Foodsale juba kevadel, pool aastat tegutsenuna, maksuameti fookusesse sattuda.
Nimelt oli aprillikuine kontroll avastanud eelneva kolme kuu jooksul rea ülekandeid, mille põhjal määrati Foodsale’ile tagantjärele tervelt 17 000 eurone maksukohustus. Selle silumiseks nõudsid maksuametnikud mais ettevõtte kontode eelarestimist.
“Tegevusmustrit arvestades on oht, et pärast maksuotsuse väljastamist viiakse kogu laekumine üle kolmandate isikute pangakontodele, avatakse uued pangakontod teistes pankades või äriühing lõpetab tegevuse,” põhjendas maksuamet kohtule ettevaatlikkust.
Kahtlased väljamaksed
Mis aga oli see tegutsemismuster? Süüdistused äsja tegevust alustanud firma vastu olid karmid. Kahtlustati, et nad on käivet varjanud ning firmast raha ära kantinud. Näiteks andis Foodsale teada vaid oma Coop panga kontost, kontrolli käigus avastati aga alternatiivne konto ka Luminoris.
Väljavõtted andsid aimu küllaltki usinast äritegevusest kohe esimestel kuudel. Nimelt ulatus Foodsale’i käive ligi 42 000 euroni. Sealjuures ei olnud 40 000 euro ulatuses väljamaksete, ülekannete ning sularaha väljavõtmiste kohta mitte mingeid selgitusi. Selleks hetkeks, kui maksuametnikud jälile jõudsid, oli pangakontodel järgi kokku 387 eurot.
Juba müügitulu pealt pidanuks maksuametnike esialgse hinnangu järgi arvestama 6900 eurot käibemaksu, sellele lisandus veel 10 000 oletatava dokumenteerimata tulu tõttu. Seepärast lubas kohus ka poole aasta vanuse ettevõtte kontode arestimise.
Hilinesid lihtsalt dokumentidega?
Tänaseks on Foodsale’i maksuprobleemid aga äriregistri järgi lahendatud. Maksu- ja tolliamet konkreetsete firmade saatust ei kommenteeri, kuid Veski nõustus ettevõtte probleemide tausta veidi avama, kuigi mitte detailis.
Foodsale’i juhi väitel tehakse selliseid arvelduskontode eelareste sageli ja üsna kiirelt, seda ka juhul, kui ettevõte on lihtsalt dokumentatsiooni esitamisega hiljaks jäänud. Veski viitas, et just viimase vea oli tema firma teinud. “Kui esitatakse dokumendid ja kõik klapib, siis arest kustutatakse – ning nii see toimiski,” sõnas ta.
Tartu ärimehele kuulub tegelikult veel kaks ettevõtet – Küütri Kohvipood OÜ ja Iluxia OÜ. Nende arvemajandus võib selgitada, miks maksuamet oli Foodsale’i ebakõlade ilmnedes nii äkiline.
Sarivõlgniku taust
Täpsemalt on tänaseni tegutsev ja toitlustusega tegelev Küütri tõsistes maksujamades jube eelmisest suvest saati. Maksuamet avastas, et firma optimeeris oma käibemaksu. Samuti tehti firma arvelt tõendamata väljamakseid ilma, et tulumaksu oleks makstud. “Viimase väljavõtte järgi oli kontol 31. jaanuari 2022. a seisuga 1,48 eurot,” raporteerisid maksuametnikud toona.
Samas märgiti, et juhatuse ainus liige – Veski ise – ägab 16 000 euro kohtutäiturite nõuete all. “Töötasu väljamakseid talle ei deklareerita tõenäoliselt põhjusel, et [neid] mitte maksta,” väitis maksuhaldur. Kehvas rahalises seisus kohvipood otsustas maksuotsused ajatada ning sattus ka nende maksmisega hätta.
Seetõttu arestis maksuamet eelmisel suvel 24 000 euro tagasi saamiseks ka selle ettevõtte kontod. Vahepeal mööda voolanud pooleteise aasta jooksul on Küütri kohvipoe maksuvõlg aga paisunud 32 000 euroni.
Küütri kohvipoe omandusse kuuluv Iluxia OÜ ei ole aga juba aastaid majandusaruandeid esitanud. Nende maksuvõlg ulatub ligi 27 000 euroni. ning tõenäoliselt moodustabki suure osa kohvipoe võlast. Omanik on ometigi solidaarselt vastutav. Sel kevadel nõudis üürileandja ettevõttelt tagasi ka enam kui 8000 eurot maksmata rendiraha.


Levada: ma ei kavatse kurjategijatega läbirääkimisi pidadaTALLINN, 27. juuli, BNS – Ettevõtja Viktor Levada sõnul ei vasta väited jalgpalliklubi FCI Levadia pankrotist tõele, kirjutab Postimees.
Viktor Levada tegi avaliku pöördumise, milles märkis, et jalgpalliklubi Levadia seisab nii finantsiliselt kui ka sportlikult tugeval alusel ning ta lükkab kindlalt ümber meedias esitatud väite pankrotiohust, mida saab võrrelda 90nendate aastate stiilis räkitiga.
Ta lisas, et Äripäev avaldas 27. juulil artikli "Kingituseks saadud miljonid ähvardavad Levadia pankrotti viia", mis tugineb Eestis tuntud kriminaalsete ringkondadega seotud inimestelt kuuldule ning pankrotiväidete seotust kriminaalidega näitab ka artikkel.
"Artikkel kajastab, kuidas "värvikas seltskond, kes esitas sel nädalal jalgpalliklubi vastu pankrotiavalduse", üritab mullu advokatuurist välja heidetud advokaadi Raul Markuse isiklikku pankrotiga seotud summasid nõuda jalgpalliklubilt. Sellistel nõudmistel pole mingisugust õiguslikku alust. Loos nimetatakse täiesti põhjendamatut pankrotiavaldust küll jalgpalliklubi rahale hamba ihumiseks, kuid lähtutakse sellegi poolest kriminaalide pakutavast narratiivist. Rohkete, segaste ja omavahel sidumatute väidete ühe pealkirja alla paigutamine ergutab fantaasiat, üritades juhatada lugejat eksiteele," märkis Levada.
Tema sõnul meenutab juhtum 90nendate aastate räkitit, kui tursked poisid nõudsid vägivallaga ähvardades ettevõtjatelt nö katuseraha. "Kaasaegseks muudab selle loo väljapressimine väljamõeldud pseudoõiguslike survevahenditega. Sarnaselt tegutsevad ka lihtsameelseid ohvreid püüdvad telefonipetturid, kelle eest politsei sageli hoiatab. Nii nagu 90nendatel, nii ka praegu ei kavatse ma kurjategijatega läbirääkimisi pidada," ütles Levada.
"Elasin kinnisvaraturul toimunud dramaatiliste muutuste tõttu 13 aastat tagasi üle äriühingute pankroti. Jalgpalliklubi Levadia näitab suurepäraseid sportlikke tulemusi, sest pole olnud seotud kinnisvaraturu kokku kukkumises kannatada saanud äriga.FCI Levadia uurib Äripäeva artiklis esitatud väiteid tähelepanelikult," kirjutas Levada meediale saadetud pöördumises.
Tallinna toimetus, +372 610 8852, sise@bns.ee
Baltic News Service


Levada lükkas pankrotijutud ümber: ma ei pea kurjategijatega läbirääkimisi   Äripäev kirjutas neljapäeval, et kümnekordset Eesti meistrit FCI Levadiat ähvardab pankrot. Klubi president Viktor Levada lükkas avalikus pöördumises väited ümber.   Neljapäeval ilmus Äripäevas artikkel ""Kingituseks" saadud miljonid ähvardavad Levadia pankrotti viia", kus kirjutatakse, et Levadale kuulunud Levadia Metalli varad liikusid enne pankrotistumist 2010. aastal ettevõttesse, mille üheks omanikuks sai Levadat erinevates pankrotiasjades abistanud endine advokaat Raul Markus, täpsemalt tema firma Bolg Advisors. Kui Markus hiljem metalliäri maha müüs, läks müügist saadud raha Levadaga seotud firmadele, inimestele ja jalgpalliklubile. Markus teenis müügist 2,2 miljonit eurot ja seejärel laekus tema firma Bolg Advisorsi kontolt jalgpalliklubi Levadia arvele kaks miljonit eurot. Laenuks antud raha pole Bolg jalgpalliklubilt tagasi saanud, mistõttu viisid Markuse võlausaldajad kohtusse FCI Levadia pankrotiavalduse ning Capital Inkasso OÜ käes on 2,4 miljoni euro suurune võlanõue jalgpalliklubi vastu. * Levada saatis neljapäeva pärastlõunal Eesti meediaväljaannetele kirja, mille avaldame täismahus: "Jalgpalliklubi Levadia seisab nii finantsiliselt kui ka sportlikult tugeval alusel. Lükkan kindlalt ümber meedias esitatud väite pankrotiohust, mida saab võrrelda 90-ndate aastate stiilis räkitiga. Äripäev avaldas 27. juulil 2023 artikli ""Kingituseks" saadud miljonid ähvardavad Levadia pankrotti viia", mis tugineb Eestis tuntud kriminaalsete ringkondadega seotud inimestelt kuuldule. Pankrotiväidete seotust kriminaalidega näitab ka artikkel. Artikkel kajastab, kuidas "värvikas seltskond, kes esitas sel nädalal jalgpalliklubi vastu pankrotiavalduse", üritab mullu Advokatuurist välja heidetud advokaadi Raul Markuse isiklikku pankrotiga seotud summasid nõuda jalgpalliklubilt. Sellistel nõudmistel pole mingisugust õiguslikku alust. Loos nimetatakse täiesti põhjendamatut pankrotiavaldust küll jalgpalliklubi rahale hamba ihumiseks, kuid lähtutakse sellegipoolest kriminaalide pakutavast narratiivist. Rohkete, segaste ja omavahel sidumatute väidete ühe pealkirja alla paigutamine ergutab fantaasiat, üritades juhatada lugejat eksiteele. Juhtum meenutab 90-ndate aastate räkitit, kui tursked poisid nõudsid vägivallaga ähvardades ettevõtjatelt nii-öelda katuseraha. Kaasaegseks muudab selle loo väljapressimine väljamõeldud pseudoõiguslike survevahenditega. Sarnaselt tegutsevad ka lihtsameelseid ohvreid püüdvad telefonipetturid, kelle eest politsei sageli hoiatab. Nii nagu 90-ndatel, nii ka praegu ei kavatse ma kurjategijatega läbirääkimisi pidada. Elasin kinnisvaraturul toimunud dramaatiliste muutuste tõttu 13 aastat tagasi üle äriühingute pankroti. Jalgpalliklubi Levadia näitab suurepäraseid sportlikke tulemusi, sest pole olnud seotud kinnisvaraturu kokku kukkumises kannatada saanud äriga."    					Toimetaja:  ERR Sport


Eesti lastelt võtab Kaja Kallas raha ära, aga Ukraina laenu jaoks “pappi jagub”Mida aeg edasi, seda ülbemaks muutub Reformierakond oma satelliitidega – eesti rahva püksirihm pingutatakse viimase auguni, aga korruptiivne (kuigi sõjas vapper) Ukraina, kus raha kaob nagu mutiauku, saab raha iga kell.
Eesti Ekspress vahendab: “Eesti aitab Ukrainal ligi 6 miljoni euro ulatuses laenu maksta”. Täpsemalt aitab Eesti Ukraina eest maksta abilaenu intresse. Praegu antud üldabi ulatub 20 miljardi juurde.
Reformierakond on alti olnud tasakaalus eelarve fetišis ning keeldunud majanduse elavdamiseks laenu võtmast ka siis, kui see on ülisoodne olnud. Aga teiste laene käendama (nagu Jürgen Ligi Kreeka laenu puhul) või lausa kinni maksma ollakse varmalt nõus.
Samas käib pidev vingumine, et raha olevat vähe, selle saamiseks tõstetakse makse, jäetakse lastega pered ja koolimajad rahata, kuid võõrastele loobitakse raha lausa kamaluga – Reformierakond käsutab Eesti maksumaksja raha nagu enda kilekotiraha või Kallaste kümmet miljonit.
Ukraina ongi ju ainus teema, kus Reformierakond ja Kaja Kallas veel mingit odavat populaarsust lõigata saavad, sest oma majandus on tuksis ja oma rahvast on “savi”.
Uued Uudised


Levada lükkas FCI Levadia pankrotijutud ümberJALGPALLNeljapäeval ilmus Äripäevas artikkel, kus kirjutati, et FCI Levadiat ähvardab presidendi Viktor Levada (pildil) kunagiste ettevõtmiste tõttu pankrot. Nimelt olla jalgpalliklubi vastu esitatud 2,4 miljoni euro suurune võlanõue. Levada lükkas omapoolses kirjas aga väite pankrotiohust ümber.«Sellistel nõudmistel pole mingisugust õiguslikku alust,» kinnitas ta. «Loos nimetatakse täiesti põhjendamatut pankrotiavaldust jalgpalliklubi rahale hamba ihumiseks, kuid lähtutakse kriminaalide pakutavast narratiivist. Rohkete, segaste ja omavahel sidumatute väidete ühe pealkirja alla paigutamine ergutab fantaasiat, üritades juhatada lugejat eksiteele. Juhtum meenutab 90ndate aastate räkitit, kui tursked poisid nõudsid vägivallaga ähvardades ettevõtjatelt n-ö katuseraha. Kaasaegseks muudab selle loo väljapressimine väljamõeldud pseudoõiguslike survevahenditega. Sarnaselt tegutsevad ka lihtsameelseid ohvreid püüdvad telefonipetturid, kelle eest politsei sageli hoiatab. Nii nagu 90ndatel, nii ka praegu ei kavatse ma kurjategijatega läbirääkimisi pidada.»


Valitsus plaanib paari hiidettevõtte ülekuldamist – kas rahvale jääb tühi tasku?Paari meretuulepargi arendaja ülekuldamine võib käristada meie ühisesse rahakotti suurema augu kui LNG-kai, Saaremaa süvasadam ja muud kahjumlikud projektid kokku, hoiatavad kriitikud valitsust enne ülitähtsa otsuse langetamist, viidates sahtlisse peidetud analüüsile.Regulaarselt väidab kitsas grupp ettevõtjaid, et Eestis on vaja väga kiiresti väga suurt (1000 MW) meretuuleparki ning seda saab teha ainult nii, et riik peab maksma neile märkimisväärset toetust, vastasel juhul jäävat Eesti 2030 taastuvenergia eesmärgid täitmata, elektrihind kõrgeks ja riik naabritest Läänemere regioonis maha, kirjutasid pöördumises Postimehele mitu tuuleenergiatootmise planeerijat, kes on koos teiste huvilistega n-ö meepotist eemale tõrjutud.
Neile teeb muret koalitsioonilepingu punkt: «Taastuvelektri 100 protsendi eesmärgi täitmiseks korraldame hinnalae ja -põrandaga vähempakkumised, sh meretuuleparkide kiiremaks rajamiseks.» Eesmärk on, et Eesti suudaks aastal 2030 katta kogu elektri sisetarbimise taastuvelektriga, ja ettevõtjad on kuulnud, et riik plaanivat oksjoneid juba selleks sügiseks.
Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) tellitud analüüs aga näitas, et eesmärgi saab täita ka ilma meretuuleta, energiaparkidega maismaal. Meretuuleparkide arendamine poleks Eesti energiasõltumatuse huvides ja sisaldab suurt riski hakata neile aastaid sadades miljonites peale maksma. Kas see analüüs on visatud prügikasti?

Huvilised kiirustavad takka

Meretuulepargi arendamisel esimeste sekka jõudnud Utilitas ja Enefit Green on aga viimastel kuudel utsitanud nii meedias ((«Rene Tammist ei pea valitsuse lubatavat garantiid veel piisavaks» Delfi Ärileht 04.04.2023, Maailma suurim meretuuleparkide rajaja: Eesti ja teiste jaoks tiksub kell armutult. Delfi Ärileht 20.01.2023 jne) kui otse valitsust koalitsioonilepingu eesmärki otsuseks vormistama.
Põrand-lagi-lahendus tähendab lepingu saanud ettevõttele seda, et kui elektri hind langeb alla teatud piiri (põranda), maksab riik tootjale peale, ja kui tõuseb üle teatud piiri (lae), müüb firma elektrit nn laehinnaga. Sisuliselt on tegu riigi toetuse ehk garantiiga.
Kriitiliste ettevõtjate sõnul ei pea aga tuulepargid sisuliselt kunagi riigile alla turuhinna elektrit müüma, vastupidi aga ikka juhtub: «Kui tuul puhub, on elektrihind madal (ja tuleb maksta toetust), ja kui ei puhu, siis võib hind hinnalage ületada, kuid tulu ikkagi ei teki, kuna tootmist pole.»
«Otsusega ei ole nii kiire,» leidis üks kriitikutest, taastuvenergia ettevõtte Sunly regulaatorsuhete juht Peeter Raudsik. «Kui kaup on hea, siis makstakse selle eest mitte ainult head, vaid väga kõrget hinda. Oluline on, et toetuste andmisel oleks tagatud konkurents.»
«Kui tuuleparkide valmimise tähtajaks seataks 2030. aasta, siis on reaalse pakkumise tegemise võimalus vaid väga vähestel,» märkis Raudsik. «Välistataks enamik Eesti merealale hoonestusloa taotlusi esitanud ettevõtteid. Mida vähem on pakkujaid, seda väiksema tõenäosusega tuleks sealt ka konkurentsivõimeline hind.»
Utilitase ja Enefit Greeni lobitegevusest on jäänud mulje, nagu just neil kahel oleks diil riigiga juba sisuliselt taskus.
«Ma arvan, et oleksime ainsad, kes jõuaksid 2030. aastal tootmist alustada,» hindas aga Saaremaa lähedal meretuuleparki arendava Saare Wind Energy OÜ osanik Kuido Kartau (pildil). «Meil on menetlus kõige kaugemal. Meil on partner Hollandist ja meil on päriselt need laevad, mis ehitavad. Praegu on globaalne probleem, et tahetakse rohkem, kui suudetakse teha. Kogu Euroopa on deklareerinud taastuvenergia seitsmekordset kasvu. Tarneahel pingutab, et teha 2,5 korda rohkem kui varem.»
Põrand-lagi-lahendust ta ainuvõimalikuks ei pea, kuid nentis, et pankade jaoks on see arusaadav garantii ehituseks miljardilaenude andmisel.
«Probleem, mis võib tulla, on see, et asume Saaremaast läänes ja lähim võrk asub Lihulas,» nentis Kartau. «Selle jupi Lihulast peab ikka Elering tegema. Ega me enne ehitama ei hakka, kui see ühendus tuleb.» Kuna nõutud ühendus on riigifirmale hiidkallis, pole kriitikute hinnangul usutav, et Elering selle ehitaks.

Tuuleparkide jaoks välja valitud alad Eesti ja Läti vetes.
Pm

Mujal makstakse peale

Kriitikud viitavad, et enamik Läänemere-äärsetest riikidest põrand-lagi-meetodil toetusi ei maksa, vaid Poola teeb seda. Saksamaa pani sel kuul enampakkumisele õigused kolme avamere tuulepargi ehitamiseks. Kolm rajatist Põhjamerel ja üks Läänemerel tõid Saksa riigile sisse 12,6 miljardit eurot. (Esimene Saksa avamere tuuleparkide oksjon kogus miljardeid AFP/PM 12.07.2023)
«Mitte ei küsitud riigilt toetust, vaid makstakse peale,» tähendas Raudsik. «Arendaja tasub Saksa riigile 20 aasta jooksul kaks miljardit eurot. Riigi ülesanne on rajada merepargile ühendus maismaaga. Saame lähtuda samadest põhimõtetest ehk proovida oma mereala rohkem väärindada.»
«Lätiga kahasse arendatava ELWind-i näol on riigil olemas ka konkreetne projekt, mille väärtust saaks tublisti tõsta. Viimatiste Leedu ja Saksamaa oksjonite 70-kordne hinnavahe on siinkohal hea näide, kuivõrd palju seeläbi saab lõpptulemust ühes või teises suunas mõjutada.» Leedus toimunud (700 MW) oksjonil tasuti meretuule arendamise võimaluse eest riigile 20 miljonit eurot.
Kuido Kartau ütles, et Saksa numbrid tunduvad rajud, kuid Eestisse skeemi üle kanda ei saa. «See on nagu võrrelda õunu ja pähkleid,» sõnas ta. «Esiteks on seal võrk olemas, võrguhaldur on investeerinud miljardeid põhivõrgu viimiseks merealajaama juurde. Teiseks on võimalik teha suuri ja pikki elektritarbimise lepinguid. Meil oleks see nii, nagu teeksime leivatehase ja tuleb üks tädi, ostab pätsi leiba.»
MKM hindas, et suuri tuuleparke ei saaks tõesti Eestisse rajada ilma riigi garantiide ja toetusteta, mis tähendab märkimisväärset kulu – kuni 200 miljonit eurot aastas. Sellest ka küsimus, kas üldse on mõistlik meretuuleparke rajada.
Mida teha, et meretuule toetamine ei suurendaks põhjendamatult Eesti elektri lõpphinda ega vähendaks majanduse konkurentsivõimet, võrreldes teiste Läänemere riikidega? MKM viskas õhku sama küsimuse ja jõudiski tõdemuseni, et taastuvenergia tootmise eesmärgi saaks täidetud ka maismaatuuleparkidega, kui riik nende rajamist kiirendab ja takistusi kõrvaldab. Näiteks radaripiirangud juba võeti maha ja kiirendati loamenetlusi.
Kliimaminister Kristen Michali (RE) jutust koorus aga välja, et veel pole seegi selge, kas meretuuleparke üldse toetama hakatakse. Kui vastav otsus ka tuleb, siis oksjoniteni ei jõuta enne uut aastat. «Otsused mereparkide kohta teeme analüüsi põhjal, mille kliimaministeeriumi energeetikud koos erasektori ja teiste ekspertidega valitsusele oktoobriks koostavad,» ütles ta.
MKMi analüüsiga on kliimaminister tuttav: teoorias saaks maismaaparkidega saavutada suurema osa taastuvelektri tootmise eesmärgist, möönab ta. Kõik plaanid ei pruugi aga õnnestuda.

Vaja veel analüüsida

«Mina sooviks tervikvaadet, mida Eesti rahvas võimsuste kasvuga saab, alates soodsamast ja puhtamast energiast, kuid ka lisanduvast ekspordivõimelisest tootmisest või teenustest,» sõnas Michal. «See ongi võtmekoht, kui suudame puhta ja soodsa energia kasutada jõukuse loomiseks läbi kõrgema lisandväärtusega ekspordivõimelise tööstuse. Ideaalne oleks, kui suudame luua lisandväärtuse ehk puhta energia ning inimesed liiguvad vähem tasuvalt töölt uuele ja tasuvamale, nii saame kõik kasu rohereformist.»
Michali hinnangul tuleks arutada ka võimalusi teha pikemad energiahanked. See tähendaks kindlat hinda pikaks ajaks.
«Riigi toetusmeetmete kaalumisel taastuvenergia arengu kindlustamiseks tuleb loomulikult veenduda meetmete proportsionaalsuses: kas soovitud eesmärki oleks võimalik saavutada võimalikult väikese riigi (ja elektritarbijate) sekkumisega,» lisas asekantsler Timo Tatar.

Taavi Veskimägi.
Mihkel Maripuu

Taavi Veskimäe hinnangul läheb meretuuleelekter kokkuvõttes liiga palju maksma

Eleringi kauaaegne juht Taavi Veskimägi on läbi aastate korduvalt väljendanud skepsist, et mitte öelda vastumeelsust meretuuleparkide suhtes. Täpsemalt mitte tuuleparkide endi, vaid riiklike garantiide ja toetuste vastu. Kui mitte identne, siis sarnane on kliimaministeeriumi asekantsleri Timo Tatari seisukoht.
Proovides mõnevõrra lihtsustatult Veskimäe vaadet tema sõnavõttude põhjal kokku panna, on see järgmine. Arvestades maismaatuuleparkide ehitamiskavasid Eestis, Soomes ja Rootsis (Veskimäe käsitluse järgi on Eesti elektriturg Soome-Rootsi turu üks osa) ning EstLink3 plaani, pole tulevikus meretuulest tehtavale elektrile Eesti turul lihtsalt ruumi.
Kui üldse meretuuleparke kaaluda, siis ainult ühte. Nii-öelda südamerahustuseks ja riskide maandamiseks. Ühe suure meretuulepargi kannatab ka Eesti elektrivõrk ära. Tuleb küll natuke lisaks investeerida, kuid see jääb mõistlikkuse piiridesse. Hakates aga ühe suure meretuulepargi asemel ka teist, kolmandat või teab mitmendat tegema, tuleb ka Eesti elektrivõrku kõvasti tugevdada. Ja see on väga kallis.
Tegemist on muidugi vaatega tulevikku ja tulevik on alati ebakindel. Ent kui Veskimäe vaade õigeks osutub, tähendab see, et 2030. aasta paiku on Eestis piisavalt soodsa hinnaga elektrit ja meretuuleelektrit pole vaja, aga kui valitsus on meretuuleelektrile vahepeal ikkagi garanteerinud tulu (hinnapõrand), siis kokkuvõttes hakkab Eesti maksumaksja seda lihtsalt kinni maksma. Näiteks Enefitile, Utilitasele või kes iganes merre tuuleparke teeb.
See risk ei ole ka pidev ja staatiline, vaid muutuv. Tegu ei ole ühekordse dotatsiooniga, vaid maksumaksja muudkui maksab aastast aastasse. Lisaks sõltub risk parkide arvust. Ühe meretuulepargi ehitamine on riskantsem kui üldse mitte ehitamine. Kahe ehitamine on riskantsem kui ühe ehitamine. Kolme ehitamine riskantsem kui kahe ja nii edasi.
Poliitilise valiku mõttes lisab see veel ühe dimensiooni. Küsimus pole pelgalt selles, kas eelistada mere- või maismaaparke, kas anda mereparkidele hinnapõrand või mitte. Aga ka selles, mitu neid ikkagi tuleb ja kuidas sellisel juhul toetusskeem töötab. Kas kõige pikema kõrre tõmbab Enefit? Või Utilitas? Praeguse poliitilise lobby mõttes Enefit ja Utilitas ühel pool rindejoont ning Sunly teisel pool, sest esimesed tahavad mereparke ja hinnapõrandat ning teine mitte. Aga kui näiteks lõpuks tehakse skeem, mille alusel toetatakse ainult ühte mereparki, siis jooksevad ka Utilitase ja Enefiti suusad risti. Veel kord Veskimäele viidates: kui üldse meretuuleparkidest rääkida, siis ainult ühest.
Praeguse teema kontekstis on elektrist mõeldes olulised kaks poolt: varustuskindlus ja kliimaeesmärgid. Varustuskindlus on pidev teema. Aga kliimaeesmärkide puhul sõidab sisse ka ajakava. Praegune valitsus on ise enda otsustamist kitsendanud ja teinud raskemaks, sest on pannud eesmärgi, et aastal 2030 peab Eesti tootma oma elektri taastuvatest allikatest. Aga kui protsessi käigus selgub, et maismaatuuleparkide ja Soome kaabli abil jõuab eesmärkideni mitte 2030., vaid 2035. aastaks – kas sellisel juhul eelistada kiiremat, aga ka tunduvalt kallimat mereparkide teed? Või minna aeglasema, aga tunduvalt odavamate maismaaparkide teed?
Kaja Kallasel ning Kristen Michalil on piisavalt mõelda, kuidas otsustada. Aastal 2030 ei ole Kallas muidugi enam peaminister ega Michal kliimaminister, nii võib öelda, et poliitilise vastutuse mõttes on ükskõik. Eks tulevikupoliitikud vastutavad ja kui midagi mööda läks, veeretavad süü eelnevate kaela. Aga aasta-paari jooksul panevad Kallas ja Michal siiski paika tee, millelt hiljem on juba raske kõrvale astuda. Kui tehakse vale valik, läheb see Eesti maksumaksjale kalliks maksma.
Mikk Salu


AASTAGA 120 000 KELMIDE KUKRUSSE! Rängalt tüssatud Aivar: „Tundus, et nüüd on maailmalõpp.“„Olen ikka portsu otsas,” tunnistas Aivar Rea, kui mõistis, et on sattunud investeerimiskelmide lõksu. Kelmid olid teda suutnud aasta aega lubaduste ja ilusate summade näitamisega lõa otsas hoida. Võlgu oli mehel aga juba 120 000 euro ringis.
Aivar Rea hakkas investeerimisvõimalusi otsima 2019. aastal, kui tema asutatud remondiettevõtte töömaht vähenes. Ta registreeris ühel reklaamitud investeeringutega tegeleval veebilehel oma e-posti aadressi, kust temaga ka ühendust võeti. Sealt kõik käima läkski.
„Esimesed tuhanded laenasin ettevõtte kontolt ja edasised juba Skype'i kaudu juhendamisel laenukontoritest nagu Bondora ja Omaraha,” meenutab ta. Kelmid selgitasid, kuidas kanda raha krüpto vahetusportaali kaudu börsiplatvormile ning seejärel soovitati, mida osta ja jälgida. Aivarile jättis see legaalse investeerimise mulje.
Järjekindlad kelmid utsitavad takka
Kui tekkisid suuremad kahjumid, siis teda rahustati, et raha saab tagasi, kui teha kindlustus. Kuna kindlustuse jaoks tuli kontole raha juurde kanda, siis pidi Aivar tuttavatelt laenu võtma. Raha saadi justkui tagasi, sest virtuaalselt oli see olemas. Aivar otsustas investeeringud välja võtta, sest tema ettevõttel olid tekkinud võlad ja võlausaldajad soovisid oma raha tagasi saada. Kogunema hakkasid esimesed murepilved.
PEA PÜSTI! Aivar Rea ei andnud alla, vaid leidis lisatöid, et pankrot kiiremini läbi teha.
(Erakogu)
Raha sai välja võtta Singapuris asuva panga kaudu ja selleks tuli maksta tulumaksu. Kui vajalikud protseduurid olid tehtud, sai Aivar kinnituskirja, et tulumaksusumma on laekunud ja raha kantakse üle mõne päeva jooksul. „Kuid mida polnud, oli raha. Sel hetkel hakkas tunduma, et see ei ole ikka õige asi,” tõdeb Aivar. Investeerimiskelmid helistasid edasi, kinnitades, et see on vaid pankade vaheline asi. Ja et sellest hoolimata võiks Aivar ikkagi edasi investeerida.
Mehe ettevõte oli selleks ajaks keerulises seisus, sest võlausaldajad ei andnud enam kaupu välja ja ka senine rendipind öeldi üles. Laenukontoritest oli ta selleks ajaks võlgu võtnud 48 000 eurot, sellele lisandus võlausaldajate krediit. Kokku küündis summa 120 000 euroni. Seda ei olnud ta võimeline tagasi maksma.
Aivar konsulteeris juristide ja võlanõustajaga ning parimaks lahenduseks peeti eraisiku pankrotti. Selleks määras kohus talle pankrotihalduri, kes võlad kokku koondas ja hakkas haldama nende tasumist. Võlgade tagasimaksmisel kaotas Aivar ka oma kodumaja. Kõik tema pangakontod suleti. See osa palgast, mis oli talle elamiseks ettenähtud, saadeti mehele usaldusisiku vahendusel.
Mustad mõtted peas
Enamasti ei räägita pankrotist või investeerimiskelmuste ohvriks sattumisest oma lähedastele. Ka Aivar hoidis seda pikalt saladuses. „See olukord ja emotsioon, mis mind valdasid, olid kohutavad. Nende tunnetega ei oska midagi peale hakata. Tundus, et nüüd on maailmalõpp. Isegi nii õudne, et lausa mustad mõtted olid peas,“ räägib ta.
Olukord mõjutas tema käitumist, mistõttu abikaasa sai aru, et midagi on halvasti. Lõpuks otsustas Aivar talle kõik ära rääkida. Ta oli arvestanud ka sellega, et jääb ilma toeta ning peab oma asjadega üksi tegelema. Abikaasa suhtus aga kõigesse mõistvalt. „Tänu talle ja tema toele suutsin hoida pea püsti, hoolimata sellest, millesse oli end mässinud. Üksinda ei oleks ma sellega toime tulnud ja oleksin elule käega löönud,“ arvab ta.
Pankroti välja kuulutamisest kuni selle lõpuni läks 28 kuud. Võlgade tagasimaksmiseks tuli minna palgatööle. Esmalt töötas ta veokijuhina, vedades Baltikumis sõiduautosid, kuid koroonapiirangute tõttu sai töö ühel hetkel otsa. Samas oli puudus bussijuhtidest ning Aivar hakkas juhtima busse linna- ja maakonnaliinidel. „Tahtsin kaotatud raha võimalikult kiiresti läbi pankrotihalduri võlausaldajatele tagasi maksta. Nii otsisin lisateenimisvõimalusi ja tegin juhuvedusid,“ räägib Aivar, kuidas sattus Ukraina sõja puhkedes ukrainlasi Poola piirilt Eestisse tooma. Tänu sellele sai ta tööle oma praeguse tööandja juurde pikamaasõite tegema.
Selle aasta veebruaris vabanes ta pankrotist. Nüüd saab ta kogu palga taas vaid enda käsutusse. Kuna pankrot õpetas teda säästlikult elama, siis hoiab ta kulud endised ning saab ülejäänu säästa. „Ratsa rikkaks ei saa,” nimetab Aivar suurima õppetunni kogu oma loost. Samas pole ta investeerimishuvi kaotanud. Valdkonna on ta endale nüüd hästi selgeks teinud, kasutades selleks Eesti investorite raamatuid ja podcast'e. Teema huvitab teda lausa niivõrd, et ta astus Tartu ülikooli Pärnu kolledžisse ja alustab sügisest õpinguid ettevõtluse ja projektijuhtimise erialal.
Kuidas investeerimispettust ära tunda?
Petturid võtavad ohvriga ühendust telefonikõne, suhtlusrakenduse (Viber, WhatsApp) või sotsiaalmeedia kaudu, samuti leidub teemakohaseid reklaame internetis. Investeerimispettuse võib ära tunda selle järgi, et pakutakse ülitulusat võimalust paigutada raha näiteks aktsiatesse, võlakirjadesse või krüptorahasse. Vestluse käigus püütakse survestada ohvrit tegema investeerimisotsust võimalikult ruttu ja antakse lubadusi saada osa kiirest võidust igasuguse riskita.
„Iga investeerimisotsus vajab hoolikat läbimõtlemist ja analüüsi,“ rõhutab SEB Turbekeskuse turbejuht Kätlin Kukk. Unustada ei tohi investeerimise olulisi põhitõdesid – enne alustamist tutvu väärtpaberi tingimustega, investeerimisega kaasnevad alati riskid ning raha paigutades on mõistlik riske hajutada.
Investeerimiseks laenuraha kasutades tuleb arvestada sellega, et investeeringult teenimisvõimalus väheneb veel laenuga seotud kohustuste, näiteks intressi võrra. „Enamasti pole tegu rahatarga käitumisega ning see loob petturile soodsa võimaluse ohvri survestamiseks ja raha väljapetmiseks. Investeerimiseks oleks mõistlik kasutada raha, mida pole kahju kaotada,“ selgitab ta.
Esimeseks pettuse ohumärgiks võib lugeda investeeringu pakkumist telefoni teel. Sel juhul on kurjategija suunitluseks petta ohvrilt välja võimalikult suur rahasumma. Tihti õhutades ka laenu võtma. Laenu võtmisel tuleb arvestada kohustusega kaasneva igakuise maksega, mistõttu tasub otsus teha vastustundlikult.
MÕTLE LÄBI: SEB Turbekeskuse turbejuhi Kätlin Kuke sõnul vajab iga investeering hoolikat analüüsi.
(SEB)Kuidas end kaitsta?
Ära kiirusta reageerimisega – võta aega, et pakutud võimalust kriitiliselt analüüsida.
Uuri tausta ja täpsusta, millise inimese või organisatsiooniga on tegu. See aitab kaardistada detaile ja saada selgust.
Kui investeerimispakkumine tehakse telefoni teel, mõnes suhtlusrakenduses või sotsiaalmeedia kaudu, siis on see ilmselge vihje pettusele. Selline suhtlus tuleks kohe katkestada.
Kui sinult küsitakse isikuandmeid, koopiaid dokumentidest, pangaandmeid või paroole, ole eriti ettevaatlik. Neid ei tohiks edastada mitte kellelegi.
Enne ülekande või kaarditehingu tegemist tuleks veenduda, kellele oma raha saatmas oled.
Kui oled pettuse ohvriks langenud või kahtlustad pettust, pöördu viivitamatult oma panka, kasutades selle ametlikul kodulehel olevaid kontakte. Mida kiiremini pangaga ühendust võtta, seda tõenäolisemalt saab edasise kuritarvituse võimalused ruttu sulgeda. Samuti tuleks pöörduda politseisse.
Kelmid teenivad investeerimispettustelt miljoneid eurosid
Möödunud aastal langes politsei andmetel investeerimiskelmide ohvriks 268 inimest, kellelt peteti välja 3 078 412 eurot. See teeb keskmiseks petturitele kaotatud summaks 11 487 eurot. Sellele eelneval 2021. aastal jäi oma rahast ilma 308 inimest, kellelt kelmid said kätte 4 496 455 eurot. Rekordilise summaga jääb silma aasta 2020, kui kelmid said 170 inimeselt kätte 5 652 016 eurot. Keskmine kaotatud summa oli 33 247 eurot.


Mehed kaklesid Haapsalu ujulas27. juulil sai politsei teate, et Haapsalus Lihula maanteel ujulas lõi seni tuvastamata mees tekkinud konflikti käigus 55-aastast meest.
27. juulil alustati kriminaalmenetlust selles, et 11. juulil saadeti Läänemaal elava mehe telefonile sõnum, milles öeldi, et tema DHL-i pakk on saadetud tollile ja et paki kohaletoimetamiseks tuleb veebilehe kaudu maksta paari euro suurune summa. Mees sisestas oma krediitkaardi andmed, mille tulemusena läks tema kontolt kahel korral maha raha. Kelmusega tekitatud kahju kokku on üle 200 euro.
Pärnumaa
LOE KA:
Noarootsis ähvardasid mehed kaaslast jahipüssiga
Laskuri tänaval lekkis teele kütust
Vargused
27. juulil sai politsei teate, et Pärnus Kastani tänavalt varastati järelhaagis Respo. Vargusega tekitatud kahju on ligi 1000 eurot.
27. juulil alustati kriminaalmenetlust selles, et 20. juulil varastati Pärnus Ehitajate teel tankla juurest rattahoidlast jalgratas Scott. Vargusega tekitatud kahju on 400 eurot.
Järvamaa
Vargus
26. juulil sai politsei teate, et Järva vallas Koigi külas varastati korteri keldriboksist erinevaid alkohoolseid jooke. Tekitatud kahju on umbes 270 eurot.


Politsei: ujulas löödi meest27. juulil sai politsei teate, et Haapsalus Lihula maanteel ujulas lõi seni tuvastamata mees tekkinud konflikti käigus 55-aastast meest.
Samal päeval alustas politsei kriminaalmenetlust selles, et 11. juulil saadeti Läänemaal elava mehe telefonile sõnum, milles öeldi, et teie DHL pakk on saadetud tollile ja et paki kohaletoimetamiseks tuleb veebilehe kaudu maksta paari euro suurune summa. Mees sisestas oma krediitkaardi andmed, mille tulemusena läks tema kontolt kahel korral maha raha. Kelmusega tekitatud kahju kokku on üle 200 euro.


Valitsus kaalub paari hiidettevõtte ülekuldamist – kas rahvale jääb tühi tasku?Paari meretuulepargi arendaja ülekuldamine võib käristada meie ühisesse rahakotti suurema augu kui LNG-kai, Saaremaa süvasadam ja muud kahjumlikud projektid kokku, hoiatavad kriitikud valitsust enne ülitähtsa otsuse langetamist, viidates sahtlisse peidetud analüüsile.Regulaarselt väidab kitsas grupp ettevõtjaid, et Eestis on vaja väga kiiresti väga suurt (1000 MW) meretuuleparki ning seda saab teha ainult nii, et riik peab maksma neile märkimisväärset toetust, vastasel juhul jäävat Eesti 2030. aasta taastuvenergia eesmärgid täitmata, elektrihind kõrgeks ja riik naabritest Läänemere regioonis maha, kirjutasid pöördumises Postimehele mitu tuuleenergiatootmise planeerijat, kes on koos teiste huvilistega n-ö meepotist eemale tõrjutud.
Neile teeb muret üks koalitsioonilepingu punkt: «Taastuvelektri 100 protsendi eesmärgi täitmiseks korraldame hinnalae ja -põrandaga vähempakkumised, sh meretuuleparkide kiiremaks rajamiseks.» Eesmärk on, et Eesti suudaks 2030. aastal katta kogu elektri sisetarbimise taastuvelektriga, ja ettevõtjad on kuulnud, et riik plaanivat oksjoneid juba selleks sügiseks.
Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) tellitud analüüs aga näitas, et eesmärgi saab täita ka ilma meretuuleta, energiaparkidega maismaal. Meretuuleparkide arendamine poleks Eesti energiasõltumatuse huvides ja sisaldab suurt riski hakata neile aastaid sadades miljonites peale maksma. Kas see analüüs on visatud prügikasti?

Huvilised kiirustavad takka

Meretuulepargi arendamisel esimeste sekka jõudnud Utilitas ja Enefit Green on aga viimastel kuudel utsitanud nii meedias («Rene Tammist ei pea valitsuse lubatavat garantiid veel piisavaks» Delfi Ärileht 04.04.2023, Maailma suurim meretuuleparkide rajaja: Eesti ja teiste jaoks tiksub kell armutult. Delfi Ärileht 20.01.2023 jne) kui ka otse valitsust koalitsioonilepingu eesmärki otsuseks vormistama.
Põrand-lagi-lahendus tähendab lepingu saanud ettevõttele seda, et kui elektrihind langeb alla teatud piiri (põranda), maksab riik tootjale peale, ja kui tõuseb üle teatud piiri (lae), müüb firma elektrit nn laehinnaga. Sisuliselt on tegu riigi toetuse ehk garantiiga.
Kriitiliste ettevõtjate sõnul ei pea aga tuulepargid sisuliselt kunagi riigile alla turuhinna elektrit müüma, vastupidi aga ikka juhtub: «Kui tuul puhub, on elektrihind madal (ja tuleb maksta toetust), ja kui ei puhu, võib hind hinnalage ületada, kuid tulu ikkagi ei teki, kuna tootmist pole.»
«Otsusega ei ole nii kiire,» leidis üks kriitik, taastuvenergia ettevõtte Sunly regulaatorsuhete juht Peeter Raudsik. «Kui kaup on hea, siis makstakse selle eest mitte ainult head, vaid väga kõrget hinda. Oluline on, et toetuste andmisel oleks tagatud konkurents.»
«Kui tuuleparkide valmimise tähtajaks seataks 2030. aasta, siis on võimalus reaalset pakkumist teha väga vähestel,» märkis Raudsik. «Välistataks enamik Eesti merealale hoonestusloa taotlusi esitanud ettevõtteid. Mida vähem on pakkujaid, seda väiksema tõenäosusega tuleks sealt ka konkurentsivõimeline hind.»
Utilitase ja Enefit Greeni lobitegevusest on jäänud mulje, nagu just neil kahel oleks diil riigiga juba sisuliselt taskus.
«Ma arvan, et oleksime ainsad, kes jõuaksid 2030. aastal tootmist alustada,» hindas aga Saaremaa lähedal meretuuleparki arendava Saare Wind Energy OÜ osanik Kuido Kartau (pildil). «Meil on menetlus kõige kaugemal. Meil on partner Hollandist ja meil on päriselt laevad, mis ehitavad. Praegu on globaalne probleem, et tahetakse rohkem, kui suudetakse teha. Kogu Euroopa on deklareerinud taastuvenergia seitsmekordset kasvu. Tarneahel pingutab, et teha 2,5 korda rohkem kui varem.»
Põrand-lagi-lahendust ta ainuvõimalikuks ei pea, kuid nentis, et pankadele on see arusaadav garantii ehituseks miljardilaenude andmisel.
«Probleem, mis võib tulla, on see, et asume Saaremaast läänes ja lähim võrk asub Lihulas,» nentis Kartau. «Selle jupi Lihulast peab ikka Elering tegema. Ega me enne ehitama ei hakka, kui see ühendus tuleb.» Kuna nõutud ühendus on riigifirmale hiidkallis, pole kriitikute hinnangul usutav, et Elering selle ehitaks.

Tuuleparkide jaoks välja valitud alad Eesti ja Läti vetes
Pm

Mujal makstakse peale

Kriitikud viitavad, et enamik Läänemere-äärsetest riikidest põrand-lagi-meetodil toetusi ei maksa, vaid seda teeb Poola.  Saksamaa pani sel kuul enampakkumisele kolme avamere tuulepargi ehitamise õigused. Kolm rajatist Põhjamerel ja üks Läänemerel tõid Saksamaale sisse 12,6 miljardit eurot. (Esimene Saksa avamere tuuleparkide oksjon kogus miljardeid AFP/PM 12.07.2023)
«Riigilt ei küsitud mitte toetust, vaid makstakse peale,» tähendas Raudsik. «Arendaja tasub Saksamaale 20 aasta jooksul kaks miljardit eurot. Riigi ülesanne on rajada merepargile ühendus maismaaga. Saame lähtuda samadest põhimõtetest ehk proovida oma mereala rohkem väärindada.»
«Lätiga kahasse arendatava ELWindi näol on riigil olemas ka konkreetne projekt, mille väärtust saaks tublisti tõsta. Viimatiste Leedu ja Saksamaa oksjonite 70-kordne hinnavahe on siinkohal hea näide, kuivõrd palju saab seeläbi lõpptulemust ühes või teises suunas mõjutada.» Leedus toimunud (700 MW) oksjonil tasuti meretuule arendamise võimaluse eest riigile 20 miljonit eurot.
Kuido Kartau ütles, et Saksa numbrid tunduvad rajud, kuid Eestisse ei saa skeemi üle kanda. «See on nagu võrrelda õunu ja pähkleid,» sõnas ta. «Esiteks on seal võrk olemas, võrguhaldur on investeerinud miljardeid põhivõrgu viimiseks merealajaama juurde. Teiseks on võimalik teha suuri ja pikki elektritarbimise lepinguid. Meil oleks see nii, nagu teeksime leivatehase ja tuleb üks tädi, ostab pätsi leiba.»
MKM hindas, et suuri tuuleparke ei saaks tõesti Eestisse rajada ilma riigi garantiide ja toetusteta, mis tähendab märkimisväärset kulu: kuni 200 miljonit eurot aastas. Sellest ka küsimus, kas üldse on mõistlik meretuuleparke rajada.
Mida teha, et meretuule toetamine ei suurendaks põhjendamatult Eesti elektri lõpphinda ega vähendaks majanduse konkurentsivõimet võrreldes teiste Läänemere riikidega? MKM viskas õhku sama küsimuse ja jõudiski tõdemuseni, et taastuvenergia tootmise eesmärgi saaks täidetud ka maismaatuuleparkidega, kui riik nende rajamist kiirendab ja takistusi kõrvaldab. Näiteks radaripiirangud võeti juba maha ja loamenetlusi kiirendati.
Kliimaminister Kristen Michali (RE) jutust koorus aga välja, et veel pole selge seegi, kas meretuuleparke üldse toetama hakatakse. Kui vastav otsus ka tuleb, siis oksjoniteni ei jõuta enne uut aastat. «Otsused mereparkide kohta teeme analüüsi põhjal, mille kliimaministeeriumi energeetikud koos erasektori ja teiste ekspertidega valitsusele oktoobriks koostavad,» ütles ta.
MKMi analüüsiga on kliimaminister tuttav: teoorias saaks maismaaparkidega saavutada suurema osa taastuvelektri tootmise eesmärgist, möönab ta. Kõik plaanid ei pruugi aga õnnestuda.

Vaja veel analüüsida

«Mina sooviks tervikvaadet, mida Eesti rahvas võimsuste kasvuga saab, alates soodsamast ja puhtamast energiast, kuid ka lisanduvast ekspordivõimelisest tootmisest või teenustest,» sõnas Michal. «Võtmekoht ongi see, kui suudame puhta ja soodsa energia kasutada jõukuse loomiseks läbi kõrgema lisandväärtusega ekspordivõimelise tööstuse. Ideaalne oleks, kui suudame luua lisandväärtuse ehk puhta energia ning inimesed liiguvad vähem tasuvalt töölt uuele ja tasuvamale, nii saame kõik rohereformist kasu.»
Michali hinnangul tuleks arutada ka võimalusi teha pikemad energiahanked. See tähendaks kindlat hinda pikaks ajaks.
«Riigi toetusmeetmete kaalumisel taastuvenergia arengu kindlustamiseks tuleb loomulikult veenduda meetmete proportsionaalsuses: kas soovitud eesmärki oleks võimalik saavutada riigi (ja elektritarbijate) võimalikult vähese sekkumisega,» lisas asekantsler Timo Tatar.

Taavi Veskimägi
Mihkel Maripuu

Taavi Veskimäe hinnangul läheb meretuuleelekter kokkuvõttes liiga palju maksma

Eleringi kauaaegne juht Taavi Veskimägi on läbi aastate korduvalt väljendanud skepsist, et mitte öelda vastumeelsust meretuuleparkide suhtes. Täpsemalt mitte tuuleparkide endi, vaid riiklike garantiide ja toetuste vastu. Kui mitte identne, siis sarnane on kliimaministeeriumi asekantsleri Timo Tatari seisukoht.
Proovides mõnevõrra lihtsustatult Veskimäe vaadet tema sõnavõttude põhjal kokku panna, on see järgmine: arvestades maismaatuuleparkide ehitamiskavasid Eestis, Soomes ja Rootsis (Veskimäe käsitluse järgi on Eesti elektriturg Soome-Rootsi turu osa) ning EstLink3 plaani, pole tulevikus meretuulest tehtavale elektrile Eesti turul lihtsalt ruumi.
Kui üldse meretuuleparke kaaluda, siis ainult üht. Nii-öelda südamerahustuseks ja riskide maandamiseks. Ühe suure meretuulepargi kannatab Eesti elektrivõrk ära. Tuleb küll natuke lisaks investeerida, kuid see jääb mõistlikkuse piiridesse. Hakates aga ühe suure meretuulepargi asemel ka teist, kolmandat või teab mitmendat tegema, tuleb ka Eesti elektrivõrku kõvasti tugevdada. Ja see on väga kallis.
See on muidugi vaade tulevikku ja tulevik on alati ebakindel. Ent kui Veskimäe vaade õigeks osutub, tähendab see, et 2030. aasta paiku on Eestis piisavalt soodsa hinnaga elektrit ja meretuuleelektrit pole vaja, aga kui valitsus on meretuuleelektrile vahepeal ikkagi garanteerinud tulu (hinnapõrand), siis kokkuvõttes hakkab Eesti maksumaksja seda lihtsalt kinni maksma. Näiteks Enefitile, Utilitasele või kes iganes merre tuuleparke teeb.
See risk ei ole ka pidev ja staatiline, vaid muutuv. Tegu ei ole ühekordse dotatsiooniga, vaid maksumaksja muudkui maksab aastast aastasse. Lisaks sõltub risk parkide arvust. Üht meretuuleparki ehitada on riskantsem kui üldse mitte ehitada. Kaht ehitada on riskantsem kui üht. Kolme ehitada on riskantsem kui kaht ja nii edasi.
Poliitilise valiku mõttes lisab see veel ühe dimensiooni. Küsimus pole pelgalt selles, kas eelistada mere- või maismaaparke, kas anda mereparkidele hinnapõrand või mitte. Aga ka selles, mitu neid ikkagi tuleb ja kuidas sellisel juhul toetusskeem töötab. Kas Enefit tõmbab kõige pikema kõrre? Või Utilitas? Praeguse poliitilise lobi mõttes on Enefit ja Utilitas ühel pool rindejoont ning Sunly teisel pool, sest esimesed tahavad mereparke ja hinnapõrandat ning teine mitte. Aga kui lõpuks tehakse skeem, mille alusel toetatakse ainult üht mereparki, siis jooksevad ka Utilitase ja Enefiti suusad risti. Veel kord Veskimäele viidates: kui üldse meretuuleparkidest rääkida, siis ainult ühest.
Praeguse teema kontekstis on elektrist mõeldes olulised kaks poolt: varustuskindlus ja kliimaeesmärgid. Varustuskindlus on pidev teema. Aga kliimaeesmärkide puhul sõidab sisse ka ajakava. Praegune valitsus on ise enda otsustamist kitsendanud ja raskemaks teinud, sest on pannud eesmärgi, et 2030. aastal peab Eesti tootma oma elektri taastuvatest allikatest. Aga kui protsessi käigus selgub, et maismaatuuleparkide ja Soome kaabli abil jõuab eesmärkideni mitte 2030., vaid 2035. aastaks – kas sellisel juhul eelistada kiiremat, aga ka tunduvalt kallimat mereparkide teed? Või minna aeglasemat, aga tunduvalt odavamat maismaaparkide teed?
Kaja Kallasel ja Kristen Michalil on piisavalt aega mõelda, kuidas otsustada. Aastal 2030 ei ole Kallas muidugi enam peaminister ega Michal kliimaminister. Võib öelda, et poliitilise vastutuse mõttes on ükskõik. Eks tulevikupoliitikud vastutavad ja kui midagi mööda läks, veeretavad süü eelnevate kaela. Aasta-paari jooksul panevad Kallas ja Michal siiski paika tee, millelt on hiljem juba raske kõrvale astuda. Kui tehakse vale valik, läheb see Eesti maksumaksjale kalliks maksma.
Mikk Salu


Kert Kingo: isikliku auto omamise asemel rentige…. Bolti!?Väga selgelt koorub välja, kelle huvides seda automaksu nii julmalt rahvale peale surutakse. Loobuge isiklikest autodest ja selle asemel hoopis rentige autosid … Bolt’ist! Selleks muidugi, et mingi Bolt saaks ikka rohkem tulu teenida.
Rahvakeeli nimetatakse seda seaduse ostuks – meie toetame teid rahaliselt (Bolt’i suuromanikud on praeguste valitsusparteide rahastajad) kui teie teete ja surute läbi meile kasulikud ja vajalikud seadused!
Artiklist:
Bolt: “Erinevaid võimalusi linnaruumis liikumiseks tuleks vaadelda ja arendada süsteemselt avaliku ja erasektori koostöös. Kergliikurid, ühistransport, sõidujagamisteenus ja jagatud sõidukid on kõik alternatiivid isiklikule autole ja täiendavad teineteist.”
“… kui kõik läheb plaanipäraselt, peaks nende (Bolt) autopark selle aasta jooksul suurenema kaks korda.”
(https://majandus.postimees.ee/7818445/autoparki-suurendav-bolt-automaksust-vahem-autosid-linnades-on-moistlik )
Hmm, iga mõtlev inimene saab ju aru, et isiklike autode vahetamine rendiautode vastu ei vähenda kuidagimoodi automaksu argumendina kasutatavat autostumist. See on puhas häma.
Ja prokuratuur, kapo ega politsei ei näe taas nagu tellitult mitte mingit korruptsiooni. (https://www.err.ee/…/andres-parmas-toimingupiirang-on… )
Olgu tervitatud reformierakondlik “õigusriik”!
Kert Kingo, Riigikogu liige (EKRE)


Mis on VPN ja millal seda kasutama peaksid?Aina enam üritatakse internetis pettuse teel kasutajatel nende isikuandmeid välja meelitada ning tundlikku infot enda valdusse saada. Tihti on selle põhjuseks ebaturvalise WiFi-võrgu kasutamine, mille abil kurikaelad taolist infot varastavad. VPN ehk virtuaalne privaatvõrk aitab sellistes olukordades kahjusid vältida, kuid on kasulik ka muudel juhtudel.
Mis on VPN?
VPN-i abil on võimalik veebilehtedega või teenustega luua turvaline ühendus nii, et päringu saanud veebiserver ei suuda nende andmete edastajat ega täpset asukohta kindlaks teha. Seda sellepärast, et andmed edastatakse krüpteeritult, mis muudab need kolmandatele osapooltele loetamatuks.
Andmeid liigutatakse justkui virtuaalse tunneli kaudu, VPN-teenuse pakkuja serveri vahendusel, kus need turvaliselt ära pakitakse. Teenusepakkuja veebileht saab seega päringu sellelt VPN-i serverilt, mida parajasti kasutad.
Milleks VPN kasulik on?
VPN-i on võimalik kasutada mitmel juhul. Näiteks saab selle abil oma internetiühenduse turvalisemaks muuta, kui kasutad avalikke WiFi-võrke.
Lisaks on VPN kasutusel paljudes ettevõtetes, et oleks võimalik tagada sisevõrgule ligipääs kontorihoonest väljaspool. Virtuaalse privaatvõrgu abil saavad töötajad seda turvaliselt kasutada ka kodus või reisil olles, kui on tarvidus kasutada näiteks avalikku WiFi-võrku.
Üks populaarsemaid kasutusviise on aga geoblokeeringute vältimine. Taoliste regioonipiirangute seadmisel võimaldab VPN vajadusel oma asukohta muuta ning tarbida teenuseid, mis on saadaval ainult kindlas riigis või regioonis. Näiteks on paljudes riikides Netflixi voogedastusplatvormil saadaval erinev sisu. VPN-i abil on võimalik näha ka neid seriaale ja filme, mida meie regioonis pole.
Kuidas seda kasutada?
VPN-i kasutamiseks on tarvis kõigepealt liituda mõne taolise teenuse pakkujaga. Saadaval on nii tasuta kui ka tasulisi teenuseid, kuid enamasti kehtib reegel, et saad seda, mille eest maksad. Seega kui plaanid VPN-i regulaarselt kasutada, siis tasub eelistada tasulist varianti.
Teenusepakkujaid on turul palju ning lisaks hinnale tasub pilk peale heita ka lisateenustele, mis erinevate pakettidega kaasnevad. Näiteks on osadel teenusepakkujatel juba pahavaratõrje sisse ehitatud ning mugavuse lisamiseks saab eraldi versiooni kasutada nii arvutis kui ka nutiseadmes.
Kuigi VPN-i pakkujaid on turul palju, tasub alustada tuntumatest tegijatest. Näiteks võiks alustuseks üle vaadata ExpressVPN, Surfshark, NordVPN ja ProtonVPN.


Politsei hoiatab: petukõnesid tehakse nüüd ka eesti keelesViimastel päevadel on politseid teavitanud ligi kümme inimest, et nad on saanud petukõnesid, milles kelmid räägivad eesti keelt. Politsei andmetel hetkel kannatanuid ei ole.Kelmide skeem on sarnane varasematele petukõnedele, nimelt helistab väidetavalt politsei, panga või mõne muu usaldusväärse asutuse töötaja ning räägib kõne vastuvõtjale, et tema pangakontol on tekkinud probleem või tema andmeid kasutatakse kuritegude toimepanemiseks. Varasemalt on need kõned olnud ainult veneja ingliskeelsed, kuid viimastel päevadel on politsei saanud infot, et kelmid räägivad väga heal tasemel eesti keelt.Näiteks võttis kelm ühendust inimesega ja väitis, et helistab politseist ning keegi püüab hetkel tema pangakontolt raha välja võtta. Kõne alguses oh kelm rääkinud vene keelt, kuid kui kõne vastuvõtja palus rääkida eesti keeles, siis peale seda kõnetas teda juba teine inimene, kes rääkis sama juttu täiesti selges eesti keeles.Esmaspäeval andis üks kodanik teada, et ka temale oh helistanud väidetavalt pohtsei ja rääkinud, et keegi püüdis volitusega tema pangakontolt raha välja võtta. Helistaja rääkis eesti keeles ja tegi isegi ettepaneku kohtumiseks poütsei majas. Kodanik katkestas kõne, kui kelm oh palunudjutu jätkamiseks rääkida vene keeles.Põhja prefektuuri kriminaalbüroo juht Urmet Tambre ütles, et eesti keel enam kelmide eest meid ei kaitse ja nad kasutavad seda usalduse tekitamiseks, et kätte saada inimeste raha või andmeid.„Hetkel on info veel värske, mistõttu ei ole meil teada, kas kelmid tegutsevad Eestis või on tegemist välismaal viibivate eestlastega, kes aitavad kelmustele kaasa. Teeme omalt poolt kõik, et selles selgust saada ja nende kelmide tegevus peatada," üsas ta.Kriminaalbüroo juht kinnitab, et Eesti politsei ei helista inimestele ega teavita pangakontol toimuvatest kahtlastest tehingutest. „Me ei näe kodanike pangakonto andmeidja ei saa nendel kontodel toimuva osas anda hoiatusi. Tänan kõiki inimesi, kes tundsid petukõned ära ja teavitasid koheselt ka poütseid, et kelmid teevad nüüd petukõnesid ka eesti keeles. Tänu nende teavitamisele saame hakata kohe uurima, kes on nende petukõnede taga ja hoiatada ka teisi kodanikke," üsas Tambre.Kelmide eest oled kaitstud, kui: 1. katkestad need kõned kohe, kui keegi väidab, et pangakontol toimub midagi kahtlast; 2. sa ei jaga oma isiklikke andmeid, nagu näiteks Smart-ID, LD-kaardi või Mobiil-ID PIN1 ja PIN2 koode teisega, ega sisesta neid koode oma seadmes teiste inimeste palvel.


Puust ja punaseks: kui kalliks läheb maarahvale automaks?Arvutame konkreetsete näidete puhul, kui kalliks läheb Kagu-Eesti inimesele vana, keskmises vanuses ja uue auto pidamine ning milliste uute väljaminekutega tuleb arvestada neliveolise masina omanikul.Rahandusministeeriumis valminud automaksu väljatöötamise kavatsuse järgi hakkaks sõiduki eest aastas küsitav maks sõltuma selle võimsusest, massistja vanusest. Maksu hakkaks riik koguma järgmisest suvest.Eelnõu väljatöötamise kavatsuses toob ministeerium maksu arvestamiseks välja kaks võimalikku mudelit. Esimene lähtub laiemalt sõiduki keskkonnamõjust selle tootmisel, tarbimisel ja utiliseerimisel ning teine kitsamalt, keskendudes vaid CO2heitmele sõiduki kasutamise ajal.Vanemate autode eest tasutav maks oleks plaanide järgi väiksem, et soodustada autode lõpuni kasutamist ning et autod oleksid kättesaadavad ka neile, kes ei saa endale säästlikumaid sõidukeid lubada.Võimsuse järgi arvutades oleks väiksema võimsusega ehk vähem saastaval autol väiksem maks. Registreerimismaks tasutakse esmasel kandel liiklusregistrisse või esimesel omanikuvahetusel Eestis. Selle eesmärk on ennekõike autode ostmise pidurdamine ja säästlikumate autode eelistamine.Maks on sõidukipõhine ehk mitme sõiduki omanikul tuleb maksta nende kõige eest. Lisaks registreerimismaksule tuleks tasuda maksu peale 1. juulit 2024 kõigilt Eestisse toodud sõidukitelt, üsaks sõidukitelt, mis Eestis maksu kehtima hakkamise järel esimest korda omanikku vahetavad. Kui sõidukilt on Eestis registreerimistasu juba makstud, seda rohkem maksma ei pea.Täpsemalt on rahandusministeerium välja käinud kaks võimalust, kuidas võiks autosid tulevikus maksustada. Nende kahe plaani vahel võiks rahandusministeeriumi hinnangul lähema kuu aja jooksul valida. Kumbki mudel peaks tooma eelarvesse 120 miljonit eurot aastas.Esimese ehk laia mudeli puhul kasutatakse registreerimismaksu komponentidena CO2heidet ja sõiduki tühimassi ning vanust ning aastamaksu puhul mootori võimsust (kilovattides), tühimassija vanust. Mõlemaljuhul lisandub baasosa (300 ja 30 eurot). Vanuse komponent vähendab teiste komponentide väärtust, nii et viimaks üle 20-aastaste sõidukite registreerimisel tuleb tasuda vaid baasosa ehk 300 eurot.Aastamaks leitakse laia mudeli puhul sõiduki võimsuse, tühimassi ja vanuse põhjal, millele lisatakse baasosa. Ka siin vähendab vanuse komponent aastatasu, nii et üle 20-aastaste sõidukite eest tuleks tasuda vaid baasosa ehk 30 eurot aastas.Kitsam mudel keskenduks just rohkem CO2-heitme vähendamisele ja maksustaks vähem elektriautosid. Selles pakutavas variandis oleks maksubaasiks ainult heide, aga samuti väheneks vastavalt sõiduki vanusele. Sõiduki registreerimisel tuleks tasuda baasosa 300 eurot, millele lisanduks CO2-heitme tasu alates heitme tasemest 95 g/km ning kasvaks ühtlaselt progresseeruvalt tasemeni 200 g/km. Maksumäära baastase on 0 eurot CO2 g/km kohta ning maksimumtase on 15 eurot CO2 g/km kohta.Aastamaks lähtub kitsa mudeli puhul sarnasest loogikast, kuid tulenevalt palju suuremast maksubaasistja jooksvast iseloomust on kümme korda väiksemate määradega. Kuni 95 g/km CO2-heidet tekitavate või 20-aastaste autode omanikud maksavad vaid 30-eurost baasosa.Kõlab keerukalt? Tõsi. Toome mõned näited.LöunaLeht otsustas võtta automaksuplaanide mõju peamiseks konkreetseks näiteks vanema Volkswagen Passati, mis juhuslikus poeparklas esimesena ette jääb. Palun, siin ta on: transpordiameti andmetel universaalkerega Passat aastast 1996, 1,9-liitrine diiselmootor ja 66 kW võimsust. Ilmselgelt hästi hooldatud, sest esimese kordusülevaatuse (veermik ja vedrustus) on 400 000 kilomeetrit sõitnud masin saanud alles tänavuning korralise ülevaatusega juba samal päeval korduva edukalt läbinud. Auto on omal ajal vuranud pealinnas, käinud varem ülevaatusel Põlvas, viimati Tartus, ja sattus kaamera ette Räpinas.Arvutasime ka seda, millised oleksid konkreetse rahvaauto maksud, kui see oleks tuliuus.Maksuarvutused said tehtud LõunaLehe toimetuse masinaparki kuuluva 2016. aasta Citroen C4 ja esimesena silma jäänud maastikusuutliku ehk paljudele maainimestele hädavajaliku auto kohta. Esimeseks juhuslikuks neliveoliseks osutus 2014. aasta Subaru Legacy.Üle 20 aasta vana Passati registreerimine maksab laia skeemijärgi 300 eurot, aastamaks on sel 30 eurot.Kui täpselt samade parameetritega Passat oleks kuni viis aastat vana, siis oleks selle uuena registreerimise maks kallim. Heitmenormi pole sel vanakesel märgitud, ligi 1300-kilone tühimass tähendab 130-eurost tühimassi komponenti, millest uuema auto puhul läheb maksmisele 100%. Nii oleks uue Passati registreerimismaks (lai) kokku 430 eurot.Kuna kitsad automaksud sõltuvad CO2-heitmest, mida sel Passatil pole märgitud, siis jääb selle registreerimismaksuks ka n-ö uuena baasosa 300 ning aastamaksuks samuti baasosa 30 eurot.Lai aastamaks oleks sellisel Passatil uuena 100% võimsuse ja tühimassi komponendist, millele lisandub baasosa. 66 kW võimsust tähendab 66 eurot, 13 tsentnerit kaalu tähendab 39 eurot. Kokku tuleks aastamaksu tasuda 135 eurot - kui see Passat oleks samade parameetritega veerenud liinilt maha viimase viie aastajooksul.LõunaLehe Citroeni lai registreerimismaksu arvutuskäik oleks järgnev. 300 (baasosa) + 99 (üks euro iga kilomeetri kohta heidetud CO2 grammi kohta) + 196 (1400-kilose tühimassi puhul 14 eurot korda 14 tsentnerit). 295 eurost baasosale lisanduvast maksust läheb seitsmeaastase masina puhul maksmisele 80% ehk 236 eurot. Kokku oleks lai registreerimismaks 536 eurot.„Sidruni” aastamaks käiks nii. 30 (baasosa) +73 (üks euro iga võimsuse kilovati kohta) + 42 (kolm eurot iga tsentneri kohta). 115-eurosest lisamaksust läheb seitsmeaastasel autol maksmisele 80% ehk 92 eurotja kokku tuleb aastamaksuks laia skeemi puhul 122 eurot.Citroeni kitsas registreerimismaks käiks juba keerukama valemi järgi. 300 eurot (baasosa) + 99x (99-95) x 15/105 = 300 + 396 x 0,14 = 357 eurot. 99 on konkreetse auto kilovattide arv ja 95 kujutab n-ö rohelise ja minimaalselt maksustatava auto heidetava CO2 gramme kilomeetri kohta.Kitsas aastamaks käiks nii. 80 protsenti (seitsmeaastane auto) CO2 arvutusvalemi summast. Valem on arvudega asendatuna selline: 30 + 99 x (99-95) x 1,5/105 = 35,7. Napilt „rohelise” piiri ületavate heitmetega diiselauto kitsas aastamaks oleks seega 28,5 eurot.Jõuame 2014. aasta Subaru juurde. Kaheliitrisel mootoril on 110 kilovatti võimsust, CO2 heidetakse 166 g/km ja tühimass on üheksa-aastasel masinal 1,7 tonni.Lai registreerimismaks oleks sel autol LõunaLehe arvutuste kohaselt 1141 eurot ja lai aastamaks ligi 115 eurot.Sama neliveolise masina kitsas registreerimismaks oleks 1984 eurot ja kitsas aastamaks 119 eurot. Lühidalt: ka keskealise neliveolise ülalpidamine pole tulevikus odav lõbu.JANAR KOTKAS


Virve Linder: mida aeg edasi, seda paremini ma end linnapea rollis tunnenKuigi Kohtla-Järvet painab rahaline kitsikus ja tuleb pidevalt teha ebapopulaarseid otsuseid, tõdeb nüüdseks ligemale pool aastat linnavalitsust juhtinud Virve Linder, et tunneb end linnapea rollis üha paremini, olgugi et vahel on tulnud selle koorma all ka pisaraid poetada. Jõudu annavad linnaelanike toetus ja usk, et Kohtla-Järve paremad ajad on ees.Teie sotsiaalmeediakonto põhjal jääb mulje, et linnapea käib põhiliselt ürituselt üritusele, osaleb talgutel, kümbleb linnapäevadel tünnisaunas, osaleb jooksuvõistlustel ja nii edasi. Pildil olek ja linna esindamine on oluline osa tööst, aga milline on olnud see linnapea töö sisu, mis tavaliselt pildile ei jää?Lisaks kõigele sellele toredale ja lõbusale, mis sotsiaalmeediast välja paistab, on palju igapäevast rutiinset tööd. Väga palju kohtumisi nii erinevate koostööpartnerite kui ka oma meeskonna inimestega. Seal käib ideede arutamine ja eesmärkide seadmine, tegevuskavade koostamine soovitud suundades liikumiseks.Ja muidugi igapäevane probleemidega tegelemine − need tulevad pidevalt nii linnaelanikelt, aga on tulnud ka pärandusena.Kui palju neid nii-öelda mineviku miine on ette tulnud?Üllatusi tuleb ikka iga päev. Kohtla-Järve linnavalitsus on varem olnud suhteliselt suletud. Seda infot, mis siin täpselt on toimunud ja millised on tegelikult probleemid, ei ole olnud lihtne leida. Ka inimestel, kes on olnud palju aastaid volikogus, ka opositsioonis, ei ole olnud täit ettekujutust, mis on tegelikult linnas toimunud ja kuidas on asju korraldatud.Me iga päev vaikselt avastame neid asju ning püüame neid olukordi kuidagi oma väärtustega kohandada ja parandada.Kuidas te oskate seda teha? Praeguse linnavalitsuse jaoks võib ühelt poolt olla tugev külg, et te kõik olete tulnud puhta lehena mujalt, samas ei ole kellelgi teist omavalitsuses töötamise kogemust. Kes on need, kes annavad teile head nõu?See on tõsi, et meil ongi praegu suur õppimise periood. Abi oleme küsinud inimestelt, keda me usaldame.Keda te usaldate? Mul endal on eelmisest ametist [juhtis Viru vangla projektijuhina Ida-Virumaa riigiametnike klubi] suur riigiametnikest koosnev tutvusringkond. Nende käest saan küsida head nõu, mis ei ole kuidagi poliitiliselt kallutatud. Samamoodi on ka teistel linnavalitsuse liikmetel säilinud usalduslikud suhted eelmiste koostööpartnerite ja tööandjatega. Suurel osal meist on ka oma poliitiline tugi, kellelt nõu küsida.Kellest see seltskond koosneb?Nii volikogu liikmetest kui ka erinevate erakondade inimestest vastavalt kuuluvusele [Virve Linder kuulub Isamaasse, abilinnapea Erik Setškov Reformierakonda, abilinnapea Olga Pihlak erakonda Eesti 200, Kaire Jõe on parteitu].Kes on need konkreetsed inimesed, kelle nõu te kõige rohkem usaldate?Oleneb teemast. Ma ei tahaks konkreetseid nimesid nimetada. See nõuandjate nimekiri on mul peas ja telefonis, vastavalt olukorrale võtan nende inimestega ühendust.Kuidas on ametnikkond teid siin hallis majas vastu võtnud? Suur osa neist on aastakümneid töötanud teistsuguste inimeste juhtimisel. Kui paljud on teie muutustega kaasa tulnud? Kui palju on tunda vaikset hammaste kiristamist, mida välja ei näidata?Inimesed on erinevad. On ametnikke, kes on sellist muutust pikka aega oodanud ja elavad meile väga kaasa ning sõnade ja tegudega toetavad. Kindlasti on ka neid, kellele meie kogenematu meeskond on võib-olla stressiallikas. Samas tuleb neil olla meile suuremaks toeks ja võib-olla rohkemgi panustada kui varem. Konkreetset vastutöötamist ma ei näe. Aga kindlasti on osa ametnikke, kellega koostöö ei suju nii hästi, kui sooviks.Oleme öelnud, et me pole tulnud tegema siia mingit poliitilist puhastust. Suhtume kõigisse inimestesse, kes siin majas töötavad, positiivse meelestatusega. Proovime üles ehitada toimivat meeskonnatööd. Kui hästi see õnnestub, eks selle kohta annab aeg arutust. Poole aasta jooksul ei tehta tavaliselt suuri edusamme ega muudatusi. Terve esimene aasta võib kuluda süsteemi ja inimeste tundmaõppimiseks ning arengusuundade määramiseks.Vahel võivad mõne juhi puhul tuntavad tulemused tulla ka alles kolme aasta pärast, aga meil ei ole nii palju aega, me peame tunduvalt kiiremini tegutsema.Mis on linnapea töös hoopis teistmoodi, võrreldes sellega, mida te varem arvasite?Kohtla-Järvel on tööprotsessid niimoodi üles ehitatud, et linnapeal on väga palju administreerivaid ülesandeid. Ükski linnavalitsusse tulev asi ei lähe käiku enne, kui see on käinud läbi minu laualt. Ma pean iga asja puhul otsustama, kes sellega tegelema hakkab. Seetõttu ma ka mõistan, miks eelnevad linnajuhid ei ole olnud väga palju väljapoole oma töölauda tegutsejad.Nad on uppunud administreerimisse?Jah, just nimelt. Tulebki teha valikuid. Kui oled kohtumistel, siis ei saa samal ajal dokumente kinnitada ja edasi suunata. See ongi selline tasakaalu otsimise koht.Kaheksa tunniga ööpäevas seda tööd ära ei tee?Kindlasti mitte. Juba sellepärast ei tee, et väga paljud meie linnakodanikele olulised sündmused leiavadki aset õhtusel ajal, sageli ka kohtumised koostööpartneritega. Sellised sotsialiseerumise ja koostöö arendamise tegevused venivad sageli üle tavapärase tööpäeva. Pärast seda tuleb vaadata, mis postkastis ees ootab.Et kell üksteist õhtul tuleb hakata dokumentidega töötama ja digiallkirju panema?Jah, mõnikord on nii, et jõuan kell kümme õhtul koju, teen arvuti lahti, söön ühe käega ja teise käega kinnitan või allkirjastan dokumente.Ma ei tahaks ära jätta neid linnavalitsusest väljapoole suunatud tegevusi. On äärmiselt oluline, et Kohtla-Järve oleks tugevamalt meie kõrgete riigiametnike ja poliitikute teadvuses. Et meie enda inimesed tunneksid, et linnavõim on osa kogukonnast, et linnapea osaleb nende üritustel, mõtleb ja räägib kaasa, kogub infot ning arvestab sellega oma tegevuses.Kas sellised kohtumised laevad ka ennast positiivselt ja annavad energiat?Jah, absoluutselt! Me toimetame ju linna inimeste huvides ning nendelt saadav tagasiside inspireerib ja motiveerib meid endid.Kui palju olete selle poole aastaga omavalitsussüsteemi uustulnukana kogenud, et mitmete pealtnäha lihtsate asjade tegemisel on nii tugev bürokraatlik müür ees, et tuleb ahastus peale?Bürokraatia on tõesti üllatanud. See, et iga asi võtab tohutult aega, võrreldes näiteks eraettevõtluse või tavaeluga, on olnud šokeeriv. Tahad ruttu midagi ära teha, aga siis selgub, et selleks kulub kõigi möödapääsmatute protseduuridega mitu kuud või isegi kauem.Kui riskida ja kiirustades teha, siis võib korruptsioonisüüdistuse ka saada?Jah, kõike tuleb kümme korda üle kontrollida. Kas ma ikka tegin kõike õigesti, sest mõnel pealtnäha tähtsusetul asjal võivad olla üllatavad tagajärjed.Katri Raik on öelnud, et ta poleks uskunud, et Narva linnapea ametisse asudes tuleb tal teha endaga nii palju kompromisse. Selleks, et oleks võimalik suuremas plaanis soovitud asju teha. Kui tihti olete teie jõudnud oma sisemise minaga Kohtla-Järve linnapeana tülli minna?Mingil määral kindlasti tuleb teha kompromisse. Aga ma pole veel pidanud minema oma põhiväärtuste kallale. Kompromisside puhul liigud samm sammu haaval selles suunas, kuhu tahad jõuda. Seda õiget eesmärki tuleb ikka silmas pidada ja seejuures on asju, mida ma pean mõningatel hetkedel alla neelama. Ma usun, et see on pikas perspektiivis seda väärt.Tooge mõni näide. Kohtla-Järvel tuleb aru saada, et meil on siin erinevad kogukonnad ja rahvused, erinev ajalookäsitlus. Väga äkiliste liigutustega ei jõua ühise arusaamiseni. Aga ma arvan, et inimlikult ja kannatlikult selgitades ning suunates asju sinnapoole, mida ma pean õigeks, on võimalik tasapisi selle poole liikuda.Eestikeelsed inimesed on sotsiaalmeedias jätkuvalt üsna üksmeelselt vaimustuses teie tegevusest linnapeana, venekeelsed inimesed mitte nii väga ja on tunduvalt kriitilisemad...Ma ei tahaks nii öelda. Inimestega otse suhtlemise põhjal, aga ka selle tagasiside põhjal, mis mu postkasti jõuab, ma ei tunne seda. Ma kutsun inimesi jälgima oma Facebooki kontot. Seal infot jagades ma ei ilusta asju, saan rääkida asjadest vabamalt ja inimlikumalt kui linna ametlikul kontol.Avalikel üritustel kõnelete erinevalt eelkäijatest ainult eesti keeles. On see põhimõtteline hoiak?Üldiselt jah. Tõsi, kui on olnud kitsama ringi kohtumisi linnaelanikega, siis olen rääkinud ka vene keeles, olenevalt sihtrühmast. Ma olen harjunud Kohtla-Järve ja Ida-Virumaa eluga selles osas, et iga inimene räägib talle kõige omasemas ja mugavamas keeles. Kui vene emakeelega inimene räägib vene keeles ja mina eesti keeles, siis me saame üksteisest aru. Tõrge tekib vahel sellest, et ei suudeta nii hästi end väljendada teises keeles. Seetõttu eelistan ma alati rääkida eesti keeles.Viimastel nädalatel on Kohtla-Järve sotsiaalmeedias kirgi kütnud linnapea kleidiskandaal [üks linnakodanik tõi sotsiaalmeedias suurelt välja, et volikogu istungil paistis laekaamerast suvekleidis olnud linnapea pool rinda välja]. Kuidas see teile endale mõjus?Meeldiv see kindlasti ei olnud. Sel on nii palju erinevaid tahke ja inimesed on andnud nii palju tähendusi. Minule oli see lihtsalt õnnetu hetk, mis tulenes kaameranurgast, minu kehaasendist ja kleidist. Selles polnud midagi siivutut. See oli üks hetk. Ma oleksin eelistanud mitte sattuda sellisese emotsioonide keerisesse. Samas ma ei võta seda liiga tõsiselt. Inimesed kritiseerivad mind nii siis, kui ma midagi teen, ja ka siis, kui ma mitte midagi ei tee. Siis, kui ma näen ülikonservatiivne välja, ja ka siis, kui olen selline, nagu ma olen. Mul ei ole kommunikatsiooninõunikku, ma lahendasin seda olukorda endale kõige loogilisemal ja loomulikumal moel.Oma säravad kõned kirjutate ka ise ja enamasti öötundidel?Jah. Mu telefoni märkmikus on päris palju kõnede kavandeid. Kui tuleb mõni hea mõte, mis võiks hiljem mõnda kõnesse sobida, siis ma kirjutan selle kohe üles. Tihtipeale tulevad need head mõtted enne uinumist.Olete selle poole aasta jooksul mõned pisarad ka poetanud, kui tuleb ahastus peale, et seda kõike, mida tahaks teha, on korraga nii palju, et jõud ja võimalused ei käi üle? Või tunnete ebaõiglust, kui inimesed reageerivad teie meelest õigetele asjadele sootuks teisiti?Neid pisaraid on olnud. Mitte üleliia palju. Mõnikord ma isegi soovin, et need pisarad tuleksid. Siis, kui tunnen, et stressi tase on lihtsalt niivõrd kõrgeks kruvinud ja selle pinge mahasaamiseks on vaja üks korralik peatäis nutta või mõned kibedad pisarad poetada.Üldiselt, mida aeg edasi, seda paremini ma end selles rollis tunnen ja tajun ka aina suuremat toetust. Selle eest olen väga tänulik nii linnavalitsuse inimestele, volikogu liikmetele kui ka linnakodanikele. See muudab nende raskuste talumise tunduvalt kergemaks, kui on kindel seljatagune.Miks on tore olla juba pool aastat Kohtla-Järve linnapea olukorras, kui linnakassa on peaaegu tühi, võlakohustuste koorem suur ja tuleb pidevalt teha ebapopulaarseid otsuseid?Jah, olukord on olnud keeruline, aga vaatame järgmisesse aastasse juba palju optimistlikumalt. Oleme ära teinud palju valusaid otsuseid, aga need on olnud vajalikud selleks, et järgmisel aastal oleks kergem ja parem. Oleme poole aastaga saanud ka parema ülevaate sellest, mis linnas toimub. Kus on need kohad, kus saame teha tulevikku vaatavaid tarku otsuseid, mis avaldaksid samas positiivset mõju ka meie majanduslikule olukorrale.Keeruline olukord on sundinud meid olema nutikad ja uuenduslikud. Mulle heidetakse sageli ette seda, et räägime kogu aeg, et raha ei ole, aga samal ajal teeme kogu aeg mingeid üritusi. Minu meelest on see kompliment. Me ise teame, kui palju on tulnud nendele üritustele kulutada mitte raha, vaid vaimset ressurssi, inimeste ideid ja aega, et kaasata neid vabatahtlikku tegevusse. Muidu ei saaks praeguses olukorras midagi teha.Palju on tehtud tunduvalt odavamalt kui varem. Hästi lihtne on korraldada linnaüritusi, kui eelarves on selleks palju raha. Palju keerulisem, kuid samas tagasiandvam on see, kui kõigi linnaasutuste inimesed tegutsevad üheskoos selle nimel, et meil oleksid toredad üritused ka siis, kui meil nende korraldamiseks raha väga vähe on.Millised on need suuremad asjad, mida tahaksite lähiaastatel Kohtla-Järvel ära teha?Kõige suurem valukoht on meie koolide ja lasteaiahoonete olukord. Loodame, et koostöös riigiga hakkab see paranema. Loodame, et Kesklinna põhikooli ehitusel ei tule enam suuremaid tagasilööke. Sellised uued majad on lisaks lastele vajalikud ka selleks, et sinna tahaksid tulla tööle väga head õpetajad ja koolijuhid.Üks asi on koolimaja. Aga nagu ütleb ka riigigümnaasiumi direktor Hendrik Agur, et koolimaja võib uus ja moodne olla, aga kui linnakeskkond jääb endiseks, siis pikemat aega peavad mujalt tulnud õpetajatest vastu vaid üksikud. Kuidas neid Kohtla-Järvel hoida?Ma usun seda, et meil on peale kasvamas uus põlvkond väga ägedaid kohalikke noori, kes on omandanud väga heal tasemel eesti keele ja kõrghariduse. Osa neist on läinud ka kaugemale. Nüüd nad tunnevad ja tajuvad seda, et Kohtla-Järve on see koht, kus saab midagi suurt ära teha. Et meie linnal on suur arengupotentsiaal, mida nüüd on võimalik teostama asuda. Nad on valmis tulema tagasi ja andma oma panuse.Nendele inimestele, kes on siit pärit, ei ole see linnakeskkond nii võõras ja raskesti talutav. Neil on palju lihtsam siin kohaneda ja hakkama saada ning hinnata neid edusamme, mis kaugemalt tulijaile tunduvad võib-olla tühistena.Ma ei tunne, et peaksime panustama ainult mujalt pärit inimeste siia meelitamisele, vaid sellele, et meie linna enda noored, haritud ja intelligentsed noored näeksid siin karjäärivõimalusi.Linnavalitsus on ka otsinud sel aastal tööle mitmeid spetsialiste, kes on mujalt Eestist pärit. Milliste argumentidega te nad nõusse räägite?Hästi tore on, et osale inimestele on nii Kohtla-Järve kui ka Ida-Virumaa tervikuna osutunud avastamata pärliks. Nad on tulnud mõningase eelarvamusega, aga kohapeal avastanud selle võlu, et neile lihtsalt meeldib siin.Mis neile siin meeldib? Meeldib ka see, et Kohtla-Järvel on selline Eestis üsna ainulaadne linnastunud piirkond. Et on palju tegutsemisvõimalusi, mitmekesine loodus ja arenguvõimalused. Siin on noored inimesed oodatud, nad näevad, et siin on võimalik teha suuri asju ja mastaabid on hoopis teistsugused kui enamikus teistes maakondades.Te olete lühikese ajaga oma isikuga Kohtla-Järve linna kogu Eestis tugevalt pildile toonud ja suuremaks teinud. Kuidas seda praegust tähelepanu pöörata reaalseks kasuks linna jaoks?See on oluline küsimus. Varsti peame teada saama, kas sel on ka mingi käegakatsutav tulemus. Maine kujundamine on üks pool, aga me oleme püüdnud oma meeskonnaga kinni võtta kõikvõimalikest projektidest, otsida rahastust plaanidele. Kui oleme pildil ja otsustajatel on positiivne meelestatus meiega koostööd teha, siis see annabki linnale võimaluse areneda.Pikalt võimul olnud keskerakondlased, kes taovad vastu rinda, et nende ajal ehitati spordikeskus, tehti korda kultuurikeskus ja loomemaja, Keskallee ja metsapark ning palju muid asju, hakkavad ju varsti küsima, kus on teie töö nii-öelda monumendid.Ega nemad neid asju poole aastaga teinud − selleks kulus aastakümneid. Me kõik, ka inimesed, kes toetavad meid, oleme kärsitud, sest oleme oodanud muutust ja võimalust väga pikalt. Ma väga loodan, et nad ka mõistavad, et see kõik võtab aega ja tulemusi saame hinnata aastate pärast.Praegu oleme õnnelikud väikeste võitude üle. Me ise näeme, et liigume selles suunas, kuhu tahame jõuda.Kuidas pealinna poliitikud ja ametnikud, kellega teil on olnud palju kohtumisi, saavad ka tegelikult aru, mida tegelikult on Ida-Virumaal vaja? Kui paljud teevad lihtsalt näilisi asju linnukese pärast, näitamaks, et nad tegelevad Ida-Virumaa muredega?Mida rohkem me ise nendega ausalt ja avatult räägime, seda paremini meid ka mõistetakse. On olnud kohtumisi, kust lahkun suure tänutundega, kuna ma tajun, et mind võeti kuulda, ja näen hilisemates tegevustes, et tõesti nad hoolivad sellest. Aga on olnud ka kohtumisi, pärast mida on kahju oma ajast. Tajudki, et tuldi lihtsalt täitma oma mingit kohustust, aga tegelikku huvi kuulata, aru saada ja aidata, kaasa mõelda eriti ei olnudki.Kas nimekiri sellistest kohtumistest ilmub ka teie Facebooki kontole?(Naerab.) Ma tahan anda inimestele veel võimalusi. Ma loodan, et need rabedad kohtumised, mis on olnud, toovad tulevikus ka tulemusi. Me läheme alati lahku positiivsel noodil, kuigi esmane tunne jääb, et ega neid meie asjad väga huvitanud.Ma olen väga tänulik ajakirjanikele, et nad on Kohtla-Järvele ja erinevatele teemadele palju tähelepanu pööranud. See arusaamine Kohtla-Järvest jõuab läbi selle paremini nii poliitiliste otsustajate kui ka tavainimesteni.Virve Linder on ligemale pool aastat Kohtla-Järvet juhtinud koos abilinnapeade Kaire Jõe, Erik Setškovi ja Olga Pihlakuga. MATTI KÄMÄRÄ FOTOD: Matti Kämärä, Peeter Lilleväli, Erik GamzejevERIK GAMZEJEV


Väsitav rahapesu ja veidi Beethovenit
Rahapesu keset magusat männilõhna
Esimese soovituse peale kratsivad paljud ilmselt kukalt ja imestavad, mis aastas ma elan. Mis puudutab voogedastusteenuste lõputuid originaalsarju, siis üldjuhul kiputakse neist rääkima täpselt niikaua, kuni nad jooksevad, siis aga liigutakse uuemate põnevate seriaalide juurde. Sarjavaatajana liigun mina rahulikumas tempos, avastan aeg-ajalt aastatevanuseid häid sarju ja nii kibelen neid ka soovitama, kui ette satub midagi tõeliselt kvaliteetset, nagu 2017. aastal alanud ja mullu lõppenud «Ozark», mis hargneb lahti kui «Breaking Badi» hallim ja mürgisem kasuvend.

«Ozarkis» peab Jason Batemani kehastatud finantsnõustaja Marty Byrde lohistama kogu oma pere Chicagost Missouri metsade ja mägede vahele, sest tema salatöö Mehhiko narkokartellide rahapesijana kisub kiiva ja mees loodab elu päästmiseks jätkata rahapesu turismivoos. Juba sarja alguses seatakse paika rida takistusi: lootus pesta puhtaks kaheksa miljonit dollarit Missouri linnakeses on õhkõrn, tema rahahunnikutele panevad pilgu peale kohalikud pätid, tema jälgi hakkab ajama FBI ja selle kõige taustal seisab Marty perekond, kes peagi tema kuritegelikust varjutööst teada saab. Neljast hooajast koosnev «Ozark» on usutavalt näideldud, suurepäraselt pingestatud ja kummastavalt rahuliku atmosfääriga seriaal krimifännidele. Soovitan tungivalt!

Timo Steineri «Crisise» avatud proov. Dirigeerib Tõnu Kaljuste.
Madis Veltman

Festival algab suure kriisiga
4. augustil algav Birgitta festival võlub üheks nädalaks Pirita kloostri varemetesse talendiküllast ooperirõõmu Timo Steineri «Crisise» ja Richard Wagneri «Tristani ja Isolde» abil, seevastu James MacMillani ühevaatuselise kammerooperiga «Halastus» liigub festival esimest korda kloostri varemetest välja Theatrumi saali.

Piiblilugudest ja legendidest, aga ka tragikoomilistest eksistentsiaalsetest võitlustest üles ehitatud ooperite kõrvale mahuvad Birgitta festivalil mälestuslik Ultima Thule kontsert ja Beethoveni 9. sümfoonia, mis annab festivalile võimsa lõppakordi ja paneb varemed muusika raskuse all ägama.

Pangaröövlid ja politseinikud keset kuulirahet: Tartuffil linastub kuulus krimipõnevik «Pinge».
Filmikaader

Armastus käib kino kaudu
31. juulil algab Tartu armastusfilmide festival Tartuff, mille jooksul saab nii Tartu Raekoja platsil kui ka Tartu Elektriteatris nautida kinoklassikat ja uusi festivalidelt korjatud filme. Vanadest filmidest väärivad äramärkimist Michael Manni kolmetunnine krimipõnevik «Pinge», milles toimuv pangaröövlite ja politseinike tulevahetus keset Los Angelesest on üks filmiajaloo meeldejäävamaid, ja Peeter Simmi värskelt 40-aastaseks saanud kogupereseiklus «Arabella, mereröövli tütar».

Elektriteatrist leiab aga valiku uusi dokumentaalfilme, mille seast tooksin esile Alzheimeri tõve hirmsat kulgu kaardistava «Igavese mälu» Tšiili filmitegijalt Maite Alberdilt. Ühe nädala jooksul on võimalik Tartus tasuta ära vaadata nii suur hulk filme, et kinopohmell kestab ilmselt septembrini välja. Vabaõhukinos tuleb ainult ilmajumalaid paluda, et paduvihma ei tuleks.


Virve Linder: mida aeg edasi, seda paremini ma end linnapea rollis tunnenKuigi Kohtla-Järvet painab rahaline kitsikus ja tuleb pidevalt teha ebapopulaarseid otsuseid, tõdeb nüüdseks ligemale pool aastat linnavalitsust juhtinud Virve Linder, et tunneb end linnapea rollis üha paremini, olgugi et vahel on tulnud selle koorma all ka pisaraid poetada. Jõudu annavad linnaelanike toetus ja usk, et Kohtla-Järve paremad ajad on ees.Teie sotsiaalmeediakonto põhjal jääb mulje, et linnapea käib põhiliselt ürituselt üritusele, osaleb talgutel, kümbleb linnapäevadel tünnisaunas, osaleb jooksuvõistlustel ja nii edasi. Pildil olek ja linna esindamine on oluline osa tööst, aga milline on olnud see linnapea töö sisu, mis tavaliselt pildile ei jää?
Lisaks kõigele sellele toredale ja lõbusale, mis sotsiaalmeediast välja paistab, on palju igapäevast rutiinset tööd. Väga palju kohtumisi nii erinevate koostööpartnerite kui ka oma meeskonna inimestega. Seal käib ideede arutamine ja eesmärkide seadmine, tegevuskavade koostamine soovitud suundades liikumiseks.
Ja muidugi igapäevane probleemidega tegelemine − need tulevad pidevalt nii linnaelanikelt, aga on tulnud ka pärandusena.

Virve Linder.
Peeter Lilleväli / Põhjarannik

Kui palju neid nii-öelda mineviku miine on ette tulnud?
Üllatusi tuleb ikka iga päev. Kohtla-Järve linnavalitsus on varem olnud suhteliselt suletud. Seda infot, mis siin täpselt on toimunud ja millised on tegelikult probleemid, ei ole olnud lihtne leida. Ka inimestel, kes on olnud palju aastaid volikogus, ka opositsioonis, ei ole olnud täit ettekujutust, mis on tegelikult linnas toimunud ja kuidas on asju korraldatud.
Me iga päev vaikselt avastame neid asju ning püüame neid olukordi kuidagi oma väärtustega kohandada ja parandada.
Kuidas te oskate seda teha? Praeguse linnavalitsuse jaoks võib ühelt poolt olla tugev külg, et te kõik olete tulnud puhta lehena mujalt, samas ei ole kellelgi teist omavalitsuses töötamise kogemust. Kes on need, kes annavad teile head nõu?
See on tõsi, et meil ongi praegu suur õppimise periood. Abi oleme küsinud inimestelt, keda me usaldame.
Keda te usaldate?
Mul endal on eelmisest ametist [juhtis Viru vangla projektijuhina Ida-Virumaa riigiametnike klubi] suur riigiametnikest koosnev tutvusringkond. Nende käest saan küsida head nõu, mis ei ole kuidagi poliitiliselt kallutatud. Samamoodi on ka teistel linnavalitsuse liikmetel säilinud usalduslikud suhted eelmiste koostööpartnerite ja tööandjatega. Suurel osal meist on ka oma poliitiline tugi, kellelt nõu küsida.
Kellest see seltskond koosneb?
Nii volikogu liikmetest kui ka erinevate erakondade inimestest vastavalt kuuluvusele [Virve Linder kuulub Isamaasse, abilinnapea Erik Setškov Reformierakonda, abilinnapea Olga Pihlak erakonda Eesti 200, Kaire Jõe on parteitu].
Kes on need konkreetsed inimesed, kelle nõu te kõige rohkem usaldate?
Oleneb teemast. Ma ei tahaks konkreetseid nimesid nimetada. See nõuandjate nimekiri on mul peas ja telefonis, vastavalt olukorrale võtan nende inimestega ühendust.

Virve Linder.
Erik Gamzejev / Põhjarannik

Kuidas on ametnikkond teid siin hallis majas vastu võtnud? Suur osa neist on aastakümneid töötanud teistsuguste inimeste juhtimisel. Kui paljud on teie muutustega kaasa tulnud? Kui palju on tunda vaikset hammaste kiristamist, mida välja ei näidata?
Inimesed on erinevad. On ametnikke, kes on sellist muutust pikka aega oodanud ja elavad meile väga kaasa ning sõnade ja tegudega toetavad. Kindlasti on ka neid, kellele meie kogenematu meeskond on võib-olla stressiallikas. Samas tuleb neil olla meile suuremaks toeks ja võib-olla rohkemgi panustada kui varem. Konkreetset vastutöötamist ma ei näe. Aga kindlasti on osa ametnikke, kellega koostöö ei suju nii hästi, kui sooviks.
Oleme öelnud, et me pole tulnud tegema siia mingit poliitilist puhastust. Suhtume kõigisse inimestesse, kes siin majas töötavad, positiivse meelestatusega. Proovime üles ehitada toimivat meeskonnatööd. Kui hästi see õnnestub, eks selle kohta annab aeg arutust. Poole aasta jooksul ei tehta tavaliselt suuri edusamme ega muudatusi. Terve esimene aasta võib kuluda süsteemi ja inimeste tundmaõppimiseks ning arengusuundade määramiseks.
Vahel võivad mõne juhi puhul tuntavad tulemused tulla ka alles kolme aasta pärast, aga meil ei ole nii palju aega, me peame tunduvalt kiiremini tegutsema.
Mis on linnapea töös hoopis teistmoodi, võrreldes sellega, mida te varem arvasite?
Kohtla-Järvel on tööprotsessid niimoodi üles ehitatud, et linnapeal on väga palju administreerivaid ülesandeid. Ükski linnavalitsusse tulev asi ei lähe käiku enne, kui see on käinud läbi minu laualt. Ma pean iga asja puhul otsustama, kes sellega tegelema hakkab. Seetõttu ma ka mõistan, miks eelnevad linnajuhid ei ole olnud väga palju väljapoole oma töölauda tegutsejad.
Nad on uppunud administreerimisse?
Jah, just nimelt. Tulebki teha valikuid. Kui oled kohtumistel, siis ei saa samal ajal dokumente kinnitada ja edasi suunata. See ongi selline tasakaalu otsimise koht.
Kaheksa tunniga ööpäevas seda tööd ära ei tee?
Kindlasti mitte. Juba sellepärast ei tee, et väga paljud meie linnakodanikele olulised sündmused leiavadki aset õhtusel ajal, sageli ka kohtumised koostööpartneritega. Sellised sotsialiseerumise ja koostöö arendamise tegevused venivad sageli üle tavapärase tööpäeva. Pärast seda tuleb vaadata, mis postkastis ees ootab.
Et kell üksteist õhtul tuleb hakata dokumentidega töötama ja digiallkirju panema?
Jah, mõnikord on nii, et jõuan kell kümme õhtul koju, teen arvuti lahti, söön ühe käega ja teise käega kinnitan või allkirjastan dokumente.
Ma ei tahaks ära jätta neid linnavalitsusest väljapoole suunatud tegevusi. On äärmiselt oluline, et Kohtla-Järve oleks tugevamalt meie kõrgete riigiametnike ja poliitikute teadvuses. Et meie enda inimesed tunneksid, et linnavõim on osa kogukonnast, et linnapea osaleb nende üritustel, mõtleb ja räägib kaasa, kogub infot ning arvestab sellega oma tegevuses.
Kas sellised kohtumised laevad ka ennast positiivselt ja annavad energiat?
Jah, absoluutselt! Me toimetame ju linna inimeste huvides ning nendelt saadav tagasiside inspireerib ja motiveerib meid endid.
Kui palju olete selle poole aastaga omavalitsussüsteemi uustulnukana kogenud, et mitmete pealtnäha lihtsate asjade tegemisel on nii tugev bürokraatlik müür ees, et tuleb ahastus peale?
Bürokraatia on tõesti üllatanud. See, et iga asi võtab tohutult aega, võrreldes näiteks eraettevõtluse või tavaeluga, on olnud šokeeriv. Tahad ruttu midagi ära teha, aga siis selgub, et selleks kulub kõigi möödapääsmatute protseduuridega mitu kuud või isegi kauem.
Kui riskida ja kiirustades teha, siis võib korruptsioonisüüdistuse ka saada?
Jah, kõike tuleb kümme korda üle kontrollida. Kas ma ikka tegin kõike õigesti, sest mõnel pealtnäha tähtsusetul asjal võivad olla üllatavad tagajärjed.

Virve Linder.
Matti Kämärä / Põhjarannik

Katri Raik on öelnud, et ta poleks uskunud, et Narva linnapea ametisse asudes tuleb tal teha endaga nii palju kompromisse. Selleks, et oleks võimalik suuremas plaanis soovitud asju teha. Kui tihti olete teie jõudnud oma sisemise minaga Kohtla-Järve linnapeana tülli minna?
Mingil määral kindlasti tuleb teha kompromisse. Aga ma pole veel pidanud minema oma põhiväärtuste kallale. Kompromisside puhul liigud samm sammu haaval selles suunas, kuhu tahad jõuda. Seda õiget eesmärki tuleb ikka silmas pidada ja seejuures on asju, mida ma pean mõningatel hetkedel alla neelama. Ma usun, et see on pikas perspektiivis seda väärt.
Tooge mõni näide.
Kohtla-Järvel tuleb aru saada, et meil on siin erinevad kogukonnad ja rahvused, erinev ajalookäsitlus. Väga äkiliste liigutustega ei jõua ühise arusaamiseni. Aga ma arvan, et inimlikult ja kannatlikult selgitades ning suunates asju sinnapoole, mida ma pean õigeks, on võimalik tasapisi selle poole liikuda.
Eestikeelsed inimesed on sotsiaalmeedias jätkuvalt üsna üksmeelselt vaimustuses teie tegevusest linnapeana, venekeelsed inimesed mitte nii väga ja on tunduvalt kriitilisemad...
Ma ei tahaks nii öelda. Inimestega otse suhtlemise põhjal, aga ka selle tagasiside põhjal, mis mu postkasti jõuab, ma ei tunne seda. Ma kutsun inimesi jälgima oma Facebooki kontot. Seal infot jagades ma ei ilusta asju, saan rääkida asjadest vabamalt ja inimlikumalt kui linna ametlikul kontol.
Avalikel üritustel kõnelete erinevalt eelkäijatest ainult eesti keeles. On see põhimõtteline hoiak?
Üldiselt jah. Tõsi, kui on olnud kitsama ringi kohtumisi linnaelanikega, siis olen rääkinud ka vene keeles, olenevalt sihtrühmast. Ma olen harjunud Kohtla-Järve ja Ida-Virumaa eluga selles osas, et iga inimene räägib talle kõige omasemas ja mugavamas keeles. Kui vene emakeelega inimene räägib vene keeles ja mina eesti keeles, siis me saame üksteisest aru. Tõrge tekib vahel sellest, et ei suudeta nii hästi end väljendada teises keeles. Seetõttu eelistan ma alati rääkida eesti keeles.
Viimastel nädalatel on Kohtla-Järve sotsiaalmeedias kirgi kütnud linnapea kleidiskandaal [üks linnakodanik tõi sotsiaalmeedias suurelt välja, et volikogu istungil paistis laekaamerast suvekleidis olnud linnapea pool rinda välja]. Kuidas see teile endale mõjus?
Meeldiv see kindlasti ei olnud. Sel on nii palju erinevaid tahke ja inimesed on andnud nii palju tähendusi. Minule oli see lihtsalt õnnetu hetk, mis tulenes kaameranurgast, minu kehaasendist ja kleidist. Selles polnud midagi siivutut. See oli üks hetk. Ma oleksin eelistanud mitte sattuda sellisese emotsioonide keerisesse. Samas ma ei võta seda liiga tõsiselt. Inimesed kritiseerivad mind nii siis, kui ma midagi teen, ja ka siis, kui ma mitte midagi ei tee. Siis, kui ma näen ülikonservatiivne välja, ja ka siis, kui olen selline, nagu ma olen. Mul ei ole kommunikatsiooninõunikku, ma lahendasin seda olukorda endale kõige loogilisemal ja loomulikumal moel.
Oma säravad kõned kirjutate ka ise ja enamasti öötundidel?
Jah. Mu telefoni märkmikus on päris palju kõnede kavandeid. Kui tuleb mõni hea mõte, mis võiks hiljem mõnda kõnesse sobida, siis ma kirjutan selle kohe üles. Tihtipeale tulevad need head mõtted enne uinumist.
Olete selle poole aasta jooksul mõned pisarad ka poetanud, kui tuleb ahastus peale, et seda kõike, mida tahaks teha, on korraga nii palju, et jõud ja võimalused ei käi üle? Või tunnete ebaõiglust, kui inimesed reageerivad teie meelest õigetele asjadele sootuks teisiti?
Neid pisaraid on olnud. Mitte üleliia palju. Mõnikord ma isegi soovin, et need pisarad tuleksid. Siis, kui tunnen, et stressi tase on lihtsalt niivõrd kõrgeks kruvinud ja selle pinge mahasaamiseks on vaja üks korralik peatäis nutta või mõned kibedad pisarad poetada.
Üldiselt, mida aeg edasi, seda paremini ma end selles rollis tunnen ja tajun ka aina suuremat toetust. Selle eest olen väga tänulik nii linnavalitsuse inimestele, volikogu liikmetele kui ka linnakodanikele. See muudab nende raskuste talumise tunduvalt kergemaks, kui on kindel seljatagune.

Virve Linder.
Peeter Lilleväli / Põhjarannik

Miks on tore olla juba pool aastat Kohtla-Järve linnapea olukorras, kui linnakassa on peaaegu tühi, võlakohustuste koorem suur ja tuleb pidevalt teha ebapopulaarseid otsuseid?
Jah, olukord on olnud keeruline, aga vaatame järgmisesse aastasse juba palju optimistlikumalt. Oleme ära teinud palju valusaid otsuseid, aga need on olnud vajalikud selleks, et järgmisel aastal oleks kergem ja parem. Oleme poole aastaga saanud ka parema ülevaate sellest, mis linnas toimub. Kus on need kohad, kus saame teha tulevikku vaatavaid tarku otsuseid, mis avaldaksid samas positiivset mõju ka meie majanduslikule olukorrale.
Keeruline olukord on sundinud meid olema nutikad ja uuenduslikud. Mulle heidetakse sageli ette seda, et räägime kogu aeg, et raha ei ole, aga samal ajal teeme kogu aeg mingeid üritusi. Minu meelest on see kompliment. Me ise teame, kui palju on tulnud nendele üritustele kulutada mitte raha, vaid vaimset ressurssi, inimeste ideid ja aega, et kaasata neid vabatahtlikku tegevusse. Muidu ei saaks praeguses olukorras midagi teha.
Palju on tehtud tunduvalt odavamalt kui varem. Hästi lihtne on korraldada linnaüritusi, kui eelarves on selleks palju raha. Palju keerulisem, kuid samas tagasiandvam on see, kui kõigi linnaasutuste inimesed tegutsevad üheskoos selle nimel, et meil oleksid toredad üritused ka siis, kui meil nende korraldamiseks raha väga vähe on.
Millised on need suuremad asjad, mida tahaksite lähiaastatel Kohtla-Järvel ära teha?
Kõige suurem valukoht on meie koolide ja lasteaiahoonete olukord. Loodame, et koostöös riigiga hakkab see paranema. Loodame, et Kesklinna põhikooli ehitusel ei tule enam suuremaid tagasilööke. Sellised uued majad on lisaks lastele vajalikud ka selleks, et sinna tahaksid tulla tööle väga head õpetajad ja koolijuhid.
Üks asi on koolimaja. Aga nagu ütleb ka riigigümnaasiumi direktor Hendrik Agur, et koolimaja võib uus ja moodne olla, aga kui linnakeskkond jääb endiseks, siis pikemat aega peavad mujalt tulnud õpetajatest vastu vaid üksikud. Kuidas neid Kohtla-Järvel hoida?
Ma usun seda, et meil on peale kasvamas uus põlvkond väga ägedaid kohalikke noori, kes on omandanud väga heal tasemel eesti keele ja kõrghariduse. Osa neist on läinud ka kaugemale. Nüüd nad tunnevad ja tajuvad seda, et Kohtla-Järve on see koht, kus saab midagi suurt ära teha. Et meie linnal on suur arengupotentsiaal, mida nüüd on võimalik teostama asuda. Nad on valmis tulema tagasi ja andma oma panuse.
Nendele inimestele, kes on siit pärit, ei ole see linnakeskkond nii võõras ja raskesti talutav. Neil on palju lihtsam siin kohaneda ja hakkama saada ning hinnata neid edusamme, mis kaugemalt tulijaile tunduvad võib-olla tühistena.
Ma ei tunne, et peaksime panustama ainult mujalt pärit inimeste siia meelitamisele, vaid sellele, et meie linna enda noored, haritud ja intelligentsed noored näeksid siin karjäärivõimalusi.
Linnavalitsus on ka otsinud sel aastal tööle mitmeid spetsialiste, kes on mujalt Eestist pärit. Milliste argumentidega te nad nõusse räägite?
Hästi tore on, et osale inimestele on nii Kohtla-Järve kui ka Ida-Virumaa tervikuna osutunud avastamata pärliks. Nad on tulnud mõningase eelarvamusega, aga kohapeal avastanud selle võlu, et neile lihtsalt meeldib siin.
Mis neile siin meeldib?
Meeldib ka see, et Kohtla-Järvel on selline Eestis üsna ainulaadne linnastunud piirkond. Et on palju tegutsemisvõimalusi, mitmekesine loodus ja arenguvõimalused. Siin on noored inimesed oodatud, nad näevad, et siin on võimalik teha suuri asju ja mastaabid on hoopis teistsugused kui enamikus teistes maakondades.

Virve Linder.
Erakogu

Te olete lühikese ajaga oma isikuga Kohtla-Järve linna kogu Eestis tugevalt pildile toonud ja suuremaks teinud. Kuidas seda praegust tähelepanu pöörata reaalseks kasuks linna jaoks?
See on oluline küsimus. Varsti peame teada saama, kas sel on ka mingi käegakatsutav tulemus. Maine kujundamine on üks pool, aga me oleme püüdnud oma meeskonnaga kinni võtta kõikvõimalikest projektidest, otsida rahastust plaanidele. Kui oleme pildil ja otsustajatel on positiivne meelestatus meiega koostööd teha, siis see annabki linnale võimaluse areneda.
Pikalt võimul olnud keskerakondlased, kes taovad vastu rinda, et nende ajal ehitati spordikeskus, tehti korda kultuurikeskus ja loomemaja, Keskallee ja metsapark ning palju muid asju, hakkavad ju varsti küsima, kus on teie töö nii-öelda monumendid.
Ega nemad neid asju poole aastaga teinud − selleks kulus aastakümneid. Me kõik, ka inimesed, kes toetavad meid, oleme kärsitud, sest oleme oodanud muutust ja võimalust väga pikalt. Ma väga loodan, et nad ka mõistavad, et see kõik võtab aega ja tulemusi saame hinnata aastate pärast.
Praegu oleme õnnelikud väikeste võitude üle. Me ise näeme, et liigume selles suunas, kuhu tahame jõuda.
Kuidas pealinna poliitikud ja ametnikud, kellega teil on olnud palju kohtumisi, saavad ka tegelikult aru, mida tegelikult on Ida-Virumaal vaja? Kui paljud teevad lihtsalt näilisi asju linnukese pärast, näitamaks, et nad tegelevad Ida-Virumaa muredega?
Mida rohkem me ise nendega ausalt ja avatult räägime, seda paremini meid ka mõistetakse. On olnud kohtumisi, kust lahkun suure tänutundega, kuna ma tajun, et mind võeti kuulda, ja näen hilisemates tegevustes, et tõesti nad hoolivad sellest. Aga on olnud ka kohtumisi, pärast mida on kahju oma ajast. Tajudki, et tuldi lihtsalt täitma oma mingit kohustust, aga tegelikku huvi kuulata, aru saada ja aidata, kaasa mõelda eriti ei olnudki.
Kas nimekiri sellistest kohtumistest ilmub ka teie Facebooki kontole?
(Naerab.) Ma tahan anda inimestele veel võimalusi. Ma loodan, et need rabedad kohtumised, mis on olnud, toovad tulevikus ka tulemusi. Me läheme alati lahku positiivsel noodil, kuigi esmane tunne jääb, et ega neid meie asjad väga huvitanud.
Ma olen väga tänulik ajakirjanikele, et nad on Kohtla-Järvele ja erinevatele teemadele palju tähelepanu pööranud. See arusaamine Kohtla-Järvest jõuab läbi selle paremini nii poliitiliste otsustajate kui ka tavainimesteni.