Miks toetame rikkaid rohkem? Miks toetame kahjulikku?Maksusüsteemi kaudu toetamine kipub olema regressiivne. Vaestel ei ole piisavalt tulusid, millest maksuvabastust või -vähendust saada.Energiahindade suur hüpe ja inflatsiooni paisu tagant väljapääsemine on pannud valitsusi nii meil kui mujal tegelema leevendusmeetmetega. Kahjuks pahatihti ei ole astutud sammud1 kuigivõrd õnnestunud ei majanduslike stiimulite (energiasäästu) ega jaotuslike mõjude poolest. Jaotamise puhul on põhiküsimused, kui adekvaatsed ja kättesaadavad on meetmed kõige rohkem abi vajavatele ning millised tulurühmad kõige rohkem võidavad. Toetusmeetmed võib orienteerituse järgi jagada kolmeks: toetused madalama sissetulekuga majapidamistele (või indiviididele), toetused kõrgema sissetulekuga majapidamistele (või indiviididele) ning universaaltoetused, mille puhul kõik saavad võrdselt ühepalju.Ülemääraselt kahjustab inflatsioon kõige enam vaeseid, s.t madalama sissetuleku saajaid. Vaestel puuduvad säästud või on need nii tagasihoidlikud, et neist ei ole abi elujärje säilitamisel. Rikastest rohkem hoiavad nad oma sääste tulu teenimata sularahas või madala intressiga pangakontol. Vaesematel on tavaliselt ka kehvemad oskused läbirääkimistel reaalpalga säilitamine välja võidelda.2Vaestel ei ole enam võimalik üle minna odavamatele alternatiividele, sest nad nagunii ostavad juba kõige soodsamaid tooteid ja kaubamärke.3Bruegeli mõttekoja analüütikud jälgivad, kui palju erineb Euroopa Liidu riikides kõige vaesema viiendiku ja kõige rikkama viiendiku inflatsioon seeläbi, et tulukvintiilidel on erinev tarbimismuster. Näiteks vaestel on esmatarbekaupade osakaal tarbimiskorvis suurem. Kui rohkem kasvavad nende kaupade hinnad, siis on vaeste inflatsioon kõrgem kui rikastel. Andmed näitavad, et Eesti pole esirinnas ainult inflatsiooni määralt, vaid ka inflatsiooni lõhelt: oktoobris 2022 oli vaeste inflatsioon 4,7 protsendi jagu kõrgem rikaste inflatsioonist. Kõrgem oli see näitaja vaid neljas ELi riigis.4Olemuselt jagunevad toetusmeetmed hinnapoliitilisteks ja sissetulekupoliitilisteks. Hinnapoliitikas kasutatakse näiteks otseseid hinnasubsiidiume, kaudseid makse, (aktsiiside ja käibemaksu) maksumäärade vähendamist ning piirhindu ehk hinnalage. Tulu- ehk sissetulekupoliitika instrumentaariumi kuuluvad teenustena ja rahalised siirded indiviididele, majapidamistele ja firmadele.Finantseerime sõjategevustEnergiahindade subsideerimine, sh energiamaksude vähendamine, on niru väga mitmes plaanis. Selle abil toetame oma maksumaksja rahaga välismaiseid energiatootjaid. Kas nafta- ja gaasiriikide vastavad tööstusharud vajavad meie abikätt? Kui ebameeldiv seda tõdeda ka pole, energia subsideerimisega finantseerime tegelikult sõjategevust.Subsiidiumid võimaldavad müüjatel küsida kõrgemat hinda ning see suurendab majapidamiste ja ettevõtete toetamise vajadust. Leevenduseks subsiidiumi suurendamine lubab omakorda hinda kergitada ning nii võib käivituda hinna ja subsiidiumi tõstmise vastastikune pikk ahel.5 Sealjuures ei tee kukrut kergitav riik kahju ainult enesele, sest subsiidiumi põhjustatud tarbimise kasv selles riigis kergitab hinda kõikide riikide tarbijatele. Mida suurem riik, seda suurem on mõju.Energia tarbimise doteerimine töötab risti vastu kliima- ja keskkonnapoliitilistele eesmärkidele. Sealjuures ei soodusta me mitte ainult fossiilkütuste tarbimist, vaid anname hoogu ka fossiilkütustel tuginevate kestuskaupade kasutamisele,6 s.t pikas perspektiivis on selline lahendus veelgi kulukam, kui esialgu paistab. Toetusskeemidest on poliitiliselt raske loobuda, kui kriisi hajudes on vajadus nende järele kadunud.Nii energiamaksude kärped kui ka otsesed hinnasubsiidiumid on suunatud rikkamatele. Vaesed kulutavad küll sissetulekust suurema proportsionaalse osa energiale, ent rikkamatel on suuremad energiaarved ning seega saavad absoluutsummas ka suurema toetuse. Luke Haywood on juhtinud tähelepanu, et ka firmade toetamisest võidavad rikkamad vaestest enam, sest neil on rohkem ettevõtteid.7Kehtestanud vanast hinnast lähtuva subsiidiumita hinnalae, hakkab nõudlus ületama pakkumist, tekib heaolukadu, kuna tarbijate maksevalmiduse seisukohalt toodetakse liiga vähe, defitsiit tekitab jaotamise (normeerimise) tarviduse. Laega tõrjutakse uusi pakkujaid, kes võiksid hinda alla tuua.Ökonomistide poolehoid kuulub üldiselt sissetulekupoliitikale. Needki stimuleerivad energia tarbimist, kuid seda ainult sissetulekuefekti kaudu, sest asendusefekti nende puhul ei teki: energia teiste kaupade suhtes ei odavne. Kas sissetulekupoliitilised toetused peaksid vajaduspõhiselt olema suunatud vaestele või olema universaalsed? Universaalsed toetused on küll suurusjärgu võrra kulukamad ja paljudele arusaamatud - miks peaksid veel midagi juurde saama need, kes hästi toime tulevad -, ent neil on ka omad võlud. Universaalsed on lihtsamad ja nõuavad vähem bürokraatiat, kuna ei nõua vajaduse väljaselgitamist. Säästame nii taotlejate kui ka menetlejate aega ja närve. Erinevalt vajaduspõhistest ei ole probleemi, et kõik, kes abi vajavad, seda ei saa. Vajaduspõhiste puhul ei teata oma õigustest, ei suudeta või ei osata taotlust esitada, ei soovita näidata ennast hädapätakana. Isegi kui õnnestub vajaduspõhised toetused andmebaaside abil automaatseks teha, s.t taotlemise kadalipp kaotada, siis jääb neid ikkagi kummitama pingutamist mittemotiveeriv vaesuslõks: sissetuleku kasvades toetus kaob või väheneb. Kõigil muredel ei ole õnneks erilist alust. Kui katte otsimine n-ö normaalselt maksustada, siis rikkamad universaalsele maksustamisele üleminekul maksude poolt arvesse võttes tegelikult midagi juurde ei saaks. See, kas on võimalik rikkaid veelgi rohkem maksustada, on juba omaette teema.Kui sissetulekutoetuste asemel hinnasubsiidiumi mingil põhjusel ikkagi kasutada, siis võiks seda teha koguse piiranguga, nt limiteerida, et subsiidiumiga kaetakse vaid kuni 90% varasemast energia tarbimisest. Paraku meil sellist tüüpi lage energiakulude leevendamise hüvistel ei ole. Näiteks elektri puhul on subsiidiumil hinna maksimumväärtus: valitsus hüvitab kodutarbijatele 31. märtsini automaatselt üle 8 sendi minevalt kWh hinnalt kuni 5 senti.8Vahendid endi taskustTihtilugu ununeb, et subsideerimisvahendid tulevad riigi eelarvesse meie endi taskust. Teisisõnu, helde doteerimise korral tasume kõrgemaid hindu teisel viisil kas kõrgemate maksude või väiksema hulga avaliku sektori teenuste kujul. Valitsusel ei ole mingit võlukepikest, millega ilma finantseerimisallikateta (isegi kasutades maksude asemel „rahatrükki” tingimustes, kus majanduses on täistööhõive, tuleb kodanikel tasuda kopsakat nn inflatsioonimaksu) mitte millestki toetusi välja vibutada. Populistid lubavad meile efektseid käike, mida ei ole võimalik teha või millest pole tolku. Peame leidma lisavahendid uutes oludes kõigile absoluutse elatusmiinimumi tagamiseks, suunates täiendava maksukoormuse neile, kel on seda kõige kergem kanda.Õigupoolest peaksime energia- ja transpordimaksude alandamise või tõusude tühistamise asemel neid hoopistükkis tõstma. Suhteliselt värskes seniseid teadustöid kokkuvõtvas uuringus tuuakse välja, et tootmiskuludele lisanduv keskkonna- ja sotsiaalne kulu ehk nn väliskulu elektri tootmisel on 2018. aasta hindades keskmiselt 7,1 USA senti kWh, kõrgeimate väliskuludega on prügi (14,6) ja kivisüsi (14,5), üksjagu väliskulusid põhjustavad näiteks ka päikesepaneelid (5,3) ja tuulikud (3,0).9 Väliskulud on peidetud kulud. Uuringu autorid kriipsutavad alla, et me maksame väliskulud varjatult kinni suurema haigestumuse ja suremusena, suurema tervishoiusüsteemi koormusena, rikutud maastikena, kõrgemate kindlustuspreemiatena, liiklusõnnetustena, ummikutena ja muul säärasel kujul. Odavat energeetikat, eriti kui selle all silmas pidada fossiilkütustel baseeruvat, pole olemas.Korrigeerivad maksud ja tasud aitavad vähendada meile ja keskkonnale kahjulikku tegevust ning nende kulusid ühiskonnale optimaalsel tasemel ning tagada üllas põhimõte, et saastaja maksab. Sealjuures jääb meilt kogutav raha ju meile alles: eelarvesse laekuvate vahenditega saame alandada teisi makse, parandada taristut, tõsta õpetajate, päästjate, kultuuritöötajate jt palku, suurendada toimetulekutoetusi, teha keskkonnainvesteeringuid või mida iganes.Kui majandusteadlased on peaaegu ühel meelel ja väga tugevalt väliskulude suurusele rakendatud keskkonnamaksude poolt, siis avalik toetus on tagasihoidlik. Rohepöördest kitsast isiklikku kahju saavate huvigruppide lobi on tugev ning neil on edukalt korda läinud rahva südamed enese poole võita.Teadlased on võtnud avalikkuse kasina poolehoiu täpsemate põhjuste ja lahenduste uurimise tõsiselt käsile. Prantsusmaal tehtud uuringu10 põhjal leiti, et inimesed on liiga pessimistlikud enda ja vaeste kasude suhtes, kui kehtestataks süsinikumaks ja sellest saadav eelarveressurss dividendidena inimestele tagasi jagataks. Kui arvutuslikult võitis rahaliselt pakutud meetmest 70%, siis küsitluses uskus kasusaamist vaid 14%. Keskkonnamaksude vastuvõetavaks tegemise juures on kompenseerimise ja informatsiooni jagamise kõrval tähtis selle nimetus (nt „CO2 on hoopis teine tera kui „CO2 tasu ja dividend”maks”) ja kasu nähtavus (siirded majapidamistele või avalikud investeeringud võivad olla nähtavamad kui maksukärped).11Energiamahukate ettevõtete rahvusvahelise konkurentsivõime säilitamiseks tuleks kasutada sama põhimõtet: harult kogutud keskkonnamaksud harule tagasi jagada. Tootmisühiku kohta rohkem saastavad firmad maksavad rohkem, kui tagasi saavad, ning vähem saastavad vastupidi. Erinevalt praegu kasutatavatest maksusoodustustest säilib sellise skeemiga energia kokkuhoiu motivatsioon.Daniel Gros12 pakub gaasi käsitledes ebapopulaarse maksustamise aseaineks gaasi säästmise (talvel vähem tarbimise) subsideerimise. Kui seda teha, siis ilmtingimata Euroopa Liidu tasandil, sest esinevad nn ülevoolud: riik kannab kogu fiskaalse kulu, aga kogu Euroopa võidab madalamatest hindadest. Säästmise subsideerimise tulemusena saadud madalamad impordihinnad tasuvad subsiidiumi ise suures ulatuses.Toetusena on energiakriisis omal kohal veel nt likviidsusabi ettevõtetele, et nad tuleksid toime suurte hinnakõikumistega (ajutiselt kõrgete hindadega). Samuti suuremahulised toetusmeetmed energiatõhususe parandamiseks, nt hoonete soojustamine, tootmise moderniseerimine jne. Ühe majandusüksuse energiasäästust võidavad kõik, seda nii tarbimise vähenemisest tulenevast hinnalangusest kui ka keskkonnaalaselt ja maksumaksja raha kasutamine on hästi põhjendatud nii õigluse kui efektiivsuse aspektist. Kasutusse tuleb võtta sissetulekutoetuste automaatne tarbijahinnaindeksiga indekseerimine, selleks et tagada järjepidevalt nende reaalväärtuse säilimine. Toetuste finantseerimise seisukohalt on asjakohased erakorralise kasumi maksud (windfall taxes), mille puhul „ei karistata” pingutust ega kahjustata investeerimist, kuna maksustatakse vaid sülle kukkunud õnne.Maksulangetus tekitab küsimusiAnaloogselt energiaaktsiiside ja energia käibemaksu alandamisega tekitab jaotuse küsimuse ka toiduainete käibemaksu vähendamise soov. Maksumäära 20%-lt 5%-le langetamine tähendab seda, et riik hakkab maksma iga toidule kulutatud euro kohta tagasi 15 senti. Näiteks kui vaesem Peeter ostab kuus 200 euro eest toidukraami, siis riik toetab teda 30 euroga. Ent rikkamale Peetrile, kes kulutab poes söögile 400 eurot, tõttab riik appi 60 euroga. Miks sellisel moel 90 eurot riigieelarvest laiali jagada on etem kui mõlemale Peetrile maksta peo peale võrdselt 45 eurot? Kui palju sellest käibemaksu vähendamisest sihtkohta ehk tarbijani jõuab, on iseasi.Jaotuse aspektist eraldi on üks tähelepanu vääriv fenomen selle aasta algusest jõustunud vanaduspensionäride tulumaksuvaba osa tõstmine 500-lt eurolt 704 euroni. Uue piiri aluseks on keskmine pension. Seda ning sellest rohkem saava pensionäri puhas- ehk neto- ehk kättesaadav pension tõusis selle meetmega 40 eurot ja 80 senti.13Mida keskmisest väiksem on pension, seda vähem netopension tõusis. 500 või alla selle saaval pensionäril selle meetmega pensioni ei tõstetud. Miks ei jäetud tulumaksuvaba piiri tõstmata ning sellest saadavat täiendavat maksutulu pensionäride vahel võrdselt ei jaotatud, et kättesaadav pension oleks tõusnud ühepalju, mitte kõrgema pensioni puhul rohkem?Maksusüsteemi kaudu toetamine kipub olema regressiivne. Vaestel ei ole piisavalt tulusid, millest maksuvabastust või -vähendust saada. Alati on tähtis jaotamise mõjud selgelt välja tuua. Näiteks traditsioonilistele lapsetoetustele tulumaksusüsteemi (täiendava maksuvaba tulu) kaudu makstavate lapsetoetuste eelistajad võiksid tuua tabeli või joonise, kust on näha lapsetoetuse tõus sissetuleku kasvu puhul.1 Bruegelil on andmebaas Euroopa riikide energiahindade leevendamise meetmetest: Giovanni Sgaravatti, Simone Tagliapietra, Georg Zachmann. National policies to shield consumers from rising energy prices. Bruegel Datasets, first published 4 November 2021, https://www.bruegel.org/dataset/ national-policies-shield-consumers-rising-energyprices 2 Gregory Claeys, Lionel Guetta-Jeanrenaud, Who is suffering most from rising inflation? Bruegel Blog Post, 1 February 2022. https://www.bruegel.org/blogpost/who-suffering-most-rising-inflation 3 Evangelos Charalampakis, Bruno Fagandini, Lukas Henkel, Chiara Osbat, The impact of the recent rise in inflation on low-income households. ECB Economic Bulletin, Issue 7/2022. https://www.ecb. europa.eu/pub/economic-bulletin/html/eb202207. en.html#toc18 4 Gregory Claeys, Conor McCaffrey, Lennard Welslau, Does inflation hit the poor hardest everywhere? Bruegel, Blog Post, 20 November 2022. https://www. bruegel.org/blog-post/does-inflation-hit-poorhardest-everywhere 5 Daniel Gros, The simple economics of consumer subsidies for natural gas (and why it matters for Putin's war). VoxEU.org, 22 September 2022. https:// cepr.org/voxeu/columns/simple-economicsconsumer-subsidies-natural-gas-and-why-it-mattersputins-war 6 Janos Varga, Ruben Kasdorp, Åsa Johannesson Linden, Björn Döhring, Arianna Cima, Gerrit Bethuyne, Targeted income support is the most social and climate-friendly measure for mitigating the impact of high energy prices. VoxEU.org, 6 June 2022. https://cepr.org/voxeu/columns/targeted-incomesupport-most-social-and-climate-friendly-measuremitigating-impact-0 7 Luke Haywood, Energy bills: direct payments needed, not fossil subsidies. Social Europe, 22 November 2022. https://www.socialeurope.eu/energybills-direct-payments-needed-not-fossil-subsidies 8 Lihtne näide Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi kodulehelt: kui tarbija ostab elektrienergiat kuu keskmise hinnaga 15 senti kWh, siis kompensatsiooni abil on tarbija poolt makstav hind 10 senti kWh.9 Benjamin K. Sovacool, Jinsoo Kim, Minyoung Yang, The hidden costs of energy and mobility: A global meta analysis and research synthesis of electricity and transport externalities. Energy Research & Social Science 72 (2021) 101885. https://doi.org/10.1016/j. erss.2020.101885. Täpsemad ja põhjalikumad võrdlusandmed energiakandjate osas leiab selle artikli tabelist 1.10 Adrien Fabre, Thomas Douenne, Public support for carbon taxation: Lessons from France. VoxEU.org, 1 May 2022. https://cepr.org/voxeu/columns/publicsupport-carbon-taxation-lessons-france 11 Kahe viimase osas: David Klenert, Cameron Hepburn, Making carbon pricing work for citizens. VoxEU.org, 31 July 2018. https://cepr.org/voxeu/ columns/making-carbon-pricing-work-citizens 12 Daniel Gros, ibid.13 = 0,2*(704-500)"Peaksime energia- ja transpordimaksude alandamise või tõusude tühistamise asemel neid hoopistükkis tõstma."RAIVO SOOSAAR


Minevik kväärib?Kui allikaid napib, tekib oht üle võimendada olemasolevaid. Ajaloos aitab selle vastu vana hea allikakriitika.Sügisel esitletud raamat „Kalevi alt välja. LGBT+ inimeste lugusid 19. ja 20. sajandist“ on saanud hea vastuvõtu. Meedias on juba avaldatud positiivseid ülevaateid-arvustusi ning intervjuu asjaosalistega.1 Lugejate huvist räägib tõsiasi, et raamatust ilmub peagi juba kolmas trükk. Või nagu edastas kultussaade „Rahva oma kaitse“, on tegemist äärmiselt põneva teosega.2 Kuidas arvata midagi uut raamatust, mis seisnud juba vähemalt kaks kuud rambivalguses ja pälvinud ohtralt aplause? Püüame seda vaadelda ajaloolase pilguga. Meie sihiks pole teost taas tutvustada, sest seda on juba mitmel korral tehtud, mh ka Sirbis.3Küsime hoopis, kuidas „Kalevi alt välja“ teemale läheneb ja millisena seda avab.Kas teosel võiks olla ka akadeemiline taotlus? Teostus pigem ei viita: küljendus on õhuline, tekst jäänud servast joondamata (kas saavutatud visuaalne vildakus ehk kväärsus on taotluslik?), kiri tavalisest suurem, viited puuduvad ja pildimaterjali on palju.Kui mõelda aga koostajate, toimetajate ja autorite isikutele, siis kindlasti: enamik on kas filosoofiadoktorid või doktorandid, s.t praktiseerivad teadlased. Akadeemiliselt mõjuvad ka sissejuhatus, ülevaade valdkonnaspetsiifilisest sõnavarast ning valikbibliograafia Eestiga seotud LGBT+ ajaloost. Ilmselt on „Kalevi alt välja“ võtnud siin eeskuju kogumikust „Kapiuksed valla“4, mis sisaldab samu komponente, kuid tekstid on teadustööle iseloomuliku vormistusega. Ehk ei vaidle vastu ka asjaosalised, kui määratleme „Kalevi alt välja“ esialgu populaarteaduslikuks väljaandeks, liiati kui mõned artiklid summeerivad juba varem teadusväljaannetes ilmunud uurimusi.N-ö jutustav osa koosneb üheksast pikemast artiklist ja kuuest lühemast hästi liigendatud ja haakuvast vahepalast, mis lisavad mõnusalt dünaamikat. Artiklite ajaline raamistus ulatub XIX sajandi keskpaigast XX sajandi lõppu, sisu ja uurimismeetodite poolest saab kirjutiste vahele tõmmata mõttelise joone taasiseseisvumise piirilt. Varasemas pooles vaadeldakse peamiselt ajaloolisi isikuid, tehes seda valdavalt omaaegsete kohtumaterjalide, ajakirjanduse ja memuaristika abil. Hilisemas pooles on esiplaanil seksuaalvähemustega seotud institutsionaalsed arengud 1990. aastatel, kuid mitte ainult. Allikate variatiivsus on suurem: lisaks ajakirjandusele intervjuud, seadusloome, teater, ilukirjandus. Samas puuduvad nüüd täielikult kohtumaterjalid, mis kindlasti ei tähenda, et pärast homoseksuaalsuse dekriminaliseerimist Eestis 1992. aastal kõikvõimalikke juhtumeid ette ei tulnud.Peened härrad omavahel?Kogumiku keskseks mõisteks on kväär, millesse koonduvad „kõik seksuaalselt ning sooliselt ühiskonna normide suhtes ebatavaliselt, mingil kombel „vääralt“ väljenduvad inimesed, tegevused ja nähtused“ (lk 6). Kväär tähistab seega ühtaegu nii omadust või olemust kui ka selle kandjat.Ajalooliste kvääride isikutena on peategelasteks elitaarsesse ühiskonnakihti kuulunud ja võimupositsioonil olnud mehed - aristokraadid ja aadlikud, bürgermeister, aktsiisikontrolör, linnanõunik, arst, aga ka kolhoosiesimees. Leidub literaate, nais- ja meeskunstnikke, kirjanikke-luuletajaid. Kvääre ühendab kultiveeritus - haridus, elitaarkultuur, teatud haprus, esteetika ja saksa keel. Kogumiku fotodelt vaatavad vastu peamiselt heas füüsilises vormis, hästi riietatud atraktiivsed härrasklassi mehed. Pilt sarnaneb seega briti kirjanduses ja teleseriaalides kujutatava eliidiga, kust väga harva puuduvad kväärisuhted.Nii luuakse ideaalkuvand kvääridest XIX sajandi lõpus, XX sajandi alguses kui eliiti kuuluvatest meestest. Kui sallimatu ühiskond neid vaenab või katsub tühistada, mõistavad seisusekaaslased nad kohtus õigeks, nagu näeme Ken Irdi artiklis või leiab esteetidest homopaar viimaks õnneliku rahupaiga Šveitsis, millest kirjutab Hannes Vinnal. Alamate seisuste esindajad, sh eestlased, puuduvad kvääridena täielikult kuni Eesti Vabariigi (kus seisused olid kaotatud) tulekuni ja ka seejärel on eestlastest mehed, ühe erandiga, pigem väljapressijad, kes neilt varem seksi ostnud baltisakslasest ohvrit ründavad.Aga ikkagi: eestlased?Andreas Kalkun, kes ka siinses kogumikus üles astub, on käsitlenud seksuaalsust talupojakultuuris ja leidnud, et kvääride kohta on väga vähe andmeid. Seksuaalse sisuga naljandite hulgas on vaid mõned seotud homoseksuaalsusega ja palju enam näiteks loomapilastusega.5 Ka rahvalaulueksperdi Lauri Õunapuu sõnul ei olnud kväär külaühiskonnas isikuks või teemaks, keda laulu sisse panna. Laul, kus poiss läheb lakka oma teada tüdruku kõrvale ning siis seal kogemata habemikule naabri-Juhanile suud annab, kõneleb pigem inimlikust eksitusest, mis saab veel kurvema lõpu: Juhan viskab musitaja lakast alla, kus kuldid teda nühkima asuvad. Kuni uusi allikaid ei ole ja olemasolevad uuel viisil kõnelema ei hakka või neid seda tegema ei sunnita, jäägu siis talumehe traditsioonilisteks seksuaalpartnereiks pealegi naine ja koduloomad. Mis ühtlasi tõstatab küsimuse, kas kväärsus on iseloomulik vaid teatud kultuurikihistustele ja seega sotsiaalne konstruktsioon.Käperdav kväär ja sadistist kväär?Kvääri idealiseerimine näib ühtlasi andvat suuniseid, milliseid inimesi ja suhteid võib kväärina käsitleda ja milliseid mitte. Raamatust on tervikuna täiesti puudu näiteks sugugi mitte ühiskonna hukkamõistu all kannatav, vaid oma võimu kuritarvitav kväärist käperdaja. Richard Roht kirjutab oma I maailmasõja mälestustes järgnevalt: „Kuid öösi ärkasin sellest, et kompaniiülem katsus minuga sõbrustada viisil, mida ma ei võinud valesti mõista. Taipasin kohe, et jutud, mis ülemast juba sügisel kompaniis ringi käisid, olid niisiis õiged. Mu pea sai kohkumisest kohe kaineks. Katsusin ülemast heaga lahti saada, soovitades tal heita ilusti magama. Aga kuna ta ikka edasi „sõbrutses“, andsin talle lõpuks hea vopsu, nii et ta oma voodisse kukkus. Sealt ta - „solvatuna“ - enam ei tõusnud, vaid jäi peagi uuesti magama.“6Karl August Hindrey mälestustes on koolidirektor Hugo Treffnerist saanud aga lausa kväärist sadist, kes poisse brutaalselt peksab, voodis lamajatelt tekke pealt rebib jm viisil türanniseerib: „Aga et kõrvakiil peksuks võis kujuneda, seda nägin ma siin esimest korda. [---] Aga Treffener tagus, et [pekstava] pää vappus. Ja vihaga, kusjuures ta sõimas ja ta suust piisad lendasid.“7 Vihjeid direktori omasooiharusele leidub tekstis mitmeid: „Nõndanimetatud peenemad väiksemad poisid kogus Treffner alla. Tema isiklike ruumide kõrval oli siis veel tube? [---] Tsirkuses aga asetas end Treffner poisikeste keskele, komandeeris paari, keda ta kõige kohasemaks pidas, enesest paremale ja pahemale poole, toetas end siis istudes nende najale, pani käe ühele või teisele ümber õla...“8 Treffneri, kes asutas poistekooli, „kus ta ennast hästi tundis“9homoseksualism on korduv motiiv nii mälestustes kui ilukirjanduses.Toodud näited rõhutavad esiteks mälestuste tähtsust ja muidugi ka nende tendentslikkust. Viha Treffneri vastu on Hindrey mälestuste läbivaid jooni, Richard Rohu leitmotiiviks on tsaaririigi allakäik, armee ja ühiskonna moraalne laostumine. Samas juhivad mõlemad tekstid tähelepanu hierarhilistele meestemaailmadele - armee, koolid, üliõpilasorganisatsioonid jms -, mis võiksid olla paljutõotavad, ehkki raskesti avanevad allikad mis tahes kväärsuhete leidmiseks. Nõukogude armees avanevast kvääriloost räägib üks hiljuti linastunud film, kuid ka Olavi Ruitlase „Kroonu“, kus kväärist ülemus ajateenijaid igal ööl jõhkralt peksab, alandab ja vägistab kuni piinatavad seda enam välja ei kannata ning ta tapavad. Tüüpe ja tüpaaže, kes kogumiku kvääridefinitsioonile vastavad, leiaks kindlasti veelgi.Kvääri leiutamineAutorid kuuluvad valdavas osas LGBT+ kogukonda10, mis arusaadavalt selgitab nende huvi selle temaatika vastu. See seab aga tahes-tahtmata teatud tunnetusliku filtri ka ajalooainese käsitlemisel.Kogumiku laiendpealkiri on „LGBT+ inimeste lugusid 19. ja 20. sajandi Eestist“. Sellega saame suunise, et kõik raamatus käsitletavad ajaloolised isikud on kväärid. Seksuaalne orientatsioon on sügavalt isiklik asi, millest tulenevalt on minevikus elanud inimese kvääriks „tegemine“ keeruline ja eetiliselt küsitav. Raamatus on selgelt kväärid - kas seda ise oma elu ajal manifesteerinuna või homoseksi ostnuna - alla poole käsitletutest. Ülejäänud tegelaste sättumus on konstrueeritud „kaudsete tõendite“ põhjal: vastavad süüdistused, ühiselt veedetud jõulud, teatud lembusnoot kirjavahetuses, maalil „erilise soojusega“ (lk 88) kujutatud sõber vms. Vahel tunnistavad autorid isegi, et midagi täpsemat isikute suhete kohta tegelikult teada ei ole. Aga ometi on nad nüüdsest pandud „laulu sisse“, postuumselt vastu võetuna LGBT+ kogukonda. Sama anakronistlikult võib küsida, kas näiteks kohtus oma vabadust ja reputatsiooni kaitsma pidanud Kuressaare bürgermeister ja aktsiisikontrolör seda soovinuks?Kalevipojastki - õigemini kujutistest temast - on nüüdsest saanud kväär, ja lausa vaieldamatult, kui uskuda Aro Velmeti arvustust. Bart Pushaw' lähenemine Kalevipojale on paradoksaalsel kombel ausamgi ajalooliste isikute otsitud kvääritamisest, sest Pushaw' meetodiks ongi subjektiivsus: kväärist vaatleja näeb Kalevipoega kväärina. Mittekväärile võib tekst tunduda provokatiivse kiimlemisena, aga vaielda ei ole siin tegelikult midagi: see on subjektiivse tõlgendamise küsimus. On muidugi hämmastav, kuidas mehepilk kipub ikka kõike eenduvat või sirget - siin männitüvesid ja mõõku - kohe peenisega seostama, ehkki männitüve asemel sobiks võrdlusse paremini kuusekäbi ja mõõga asemel taskunuga. Siit tuleb küsida, kas kunstis leidub mõni alasti mehekeha, mille kohta saab öelda, et see kohe üldse ei kutsu „kväärist vaataja ihasid Kalevipojale suunama“ (lk 82)? Või muutub iga paljas mees kunstis edaspidi vaieldamatult homoerootiliseks, kui nii on leidnud meeskväär?Kväärikäsitlus näib toimivat üllatuslikult ka pehmendajana. Eriti teravalt torkab see silma Martin Rüngi artiklis antikangelasest Tartu kolhoosiesimehest, kes joonistub nahaalse, käperdava ja räuskava, seksi ostva vanamehena. Ometi leitakse kokkuvõttes, et „Esimees oli küll antikangelane, kuid oma käitumise ja olemusega jättis ta endast kustumatu mulje ning näitas, et ka rõhuvas keskkonnas on võimalik enda kehtestatud reeglite järgi elada[sic!]“ (lk 120). Kas „kätt perse peale“ (lk 119) ajav kväär ei olegi siis ahistaja?Kui allikaid pole, tuleb nad välja mõelda?Pikalt marginaliseeritud ühiskonnagruppide mineviku uurimine ongi väga keeruline ning allikaid napib. Kohtutoimikud pakuvad siin kahtlemata häid võimalusi, kuid töö on aeganõudev ja saadav pilt ühekülgne. Kogumikus laialdaselt kasutatud eestikeelse ajakirjanduse kõrvale võiks julgelt haarata omaaegse saksa- ja venekeelse meedia, kust välisuudiseid reeglina eesti keelde tõlgiti. Läti rahvusraamatukogu perioodika andmebaas11 on selleks ideaalne keskkond. Sisestades näiteks otsingusse „Eulenburg“ (millenimelisest skandaalist kirjutab kogumikus Kalkun), annab andmebaas aastate 1907-1909 lõikes ainuüksi saksakeelse ajakirjanduse põhjal kohe 500 vastet. Kindlasti tuleks kammida tihedalt läbi mälestused ja laiendada eelkõige kväärikäsitlust.Kui allikaid napib, tekib oht üle võimendada olemasolevaid. Ajaloos aitab selle vastu vana hea allikakriitika, mille kasutamine on kogumikus kahjuks äärmiselt ebaühtlane. Näiteks Kaarli puiestee saab kogumikus 1930. aastatel kvääri lantimispaiga tähenduse Uues Kosjalehes (mille ekvivalent oleks Nelli Teataja või kunagine Post) ilmunud üheainsa artikli põhjal. Edasi näeme metodoloogilist akrobaatikat: sõdadevahelises Tallinnas „kirjeldatut“ seostatakse kunstilises filmis „Tom of Finland“ (2017) kujutatud pärastsõjaaegse Helsingi lantimistavadega, jõudes järeldusele, et Tallinnas toimus 1930. aastatel asi „enam-vähem sarnaselt“ (lk 98). Kes vähegi ajalooteadust nuusutanud, mõistab järelduse talumatut kunstlikkust. Samal ajal ei näi loominguline lähenemine ajalooainesele häirivat kogumiku toimetajaid ja koostajaid, pigem vastupidi. Tajudes allikalist ahtust, loodetakse edaspidi uut materjali siiski leida. Ja kui seda ei juhtu, polegi hullu: „Kas need lood on ikka veel peidus kuskil arhiivis või kellegi pööningul mõnes karbis või tuleks need hoopis välja mõelda?“ (lk 105).Kogumik „Kalevi alt välja“ on julge katse visandada seksuaalvähemuste ajalugu Eestis. Ajaloolase vaates on tulemus paraku sisult väga ebaühtlane - on väga tugevaid uurimusi ning tekste, mille osas ei oskagi seisukohta võtta. Enim häirib, et allikatega käiakse meelevaldselt ümber, paigutades nad sageli juba varem loodud ettekujutuse illustratsiooniks. Kogumik kõneleb eelkõige ühe kogukonna enesekuvandist ja maailmavaatest. Ei saa jätta mainimata, et raamatu valmimist on toetanud Rosa Luxemburg Foundation - rahvusvaheline sotsialistliku alternatiivpoliitika lobirühm ja haridusasutus, mis on seotud Saksamaa vasakpopulistliku parteiga Die Linke. Laiale lugejaskonnale pakutavat populaarteaduslikku ülevaadet tuleb jääda siiski veel ootama.1 Vt Krister Kivi, LGBT-vanarahva lood: kire kriminaalkroonika ehk Siil kalevi all. - Postimees 3. XII 2022; Maia Tammjärv, Eesti esimese LGBT+ ajaloo raamatu autor: paljud lood on haruldaselt positiivsed. - ERR 7. XI 2022; Aro Velmet, Miks on vaja marginaliseeritud ühiskonnaliikmete ajalugu? - Sirp 16. XII 2022.2 Rahva Oma Kaitse. Raadio2, ERR 8. XI 2022. 3 Aro Velmet. Miks on vaja marginaliseeritud ühiskonnaliikmete ajalugu? - Sirp 16. XII 2022; Elo-Hanna Seljamaa, Kalevi alt välja: LGBT+ inimeste lugusid 19. ja 20. sajandi Eestist. Ariadne Lõng 2022. 4 Kapiuksed valla. Arutlusi homo- bi- ja transseksuaalsusest. Toim. Brigitta Davidjants. Eesti Gei Noored, 2010.5 Andreas Kalkun, Naiselikkus, mehelikkus ja seksuaalsus talupojakultuuris. Kapiuksed valla. Arutlusi homo-, bi- ja transseksuaalsusest. Toim. Brigitta Davidjants. Eesti Gei Noored, 2010, lk 12-22. 6 Richard Roht, Tsaari ohvitser. Ilmamaa 2016, lk 76. 7 Karl August Hindrey, Minu elukroonika I-III. Loodus, Tartu 129, lk 59.8 Hindrey, Minu elukroonika, lk 59; 64. 9 Sven Kivisildnik, Indrek Särg. Eesti gayluule järjekordne algus. H. Runnel. http://reinmets.pri.ee/ index.php?sisu=homokultuur&homokultuur=runnel 20.01.2023 10 Maia Tammjärv, Eesti esimese LGBT+ ajaloo raamatu autor: paljud lood on haruldaselt positiivsed. - ERR 7. XI 2022.11 www.periodika.lvKalevi alt välja: LGBT+ inimeste lugusid 19. ja 20. sajandi Eestist. Toimetajad Rebeka Põldsam, Vahur Aabrams, Andreas Kalkun, koostajad Uku Lember, Rebeka Põldsam. Inglise keelest tõlkinud Keiu Krikmann, soome keelest tõlkinud Erika-Evely Ee Eisen, illustreerinud Jaanus Samma. Eesti LGBT Ühing, 2022. 176 lk."Kas kväärsus on iseloomulik vaid teatud kultuurikihistustele ja seega sotsiaalne konstruktsioon?"Näeme metodoloogilist akrobaatikat: sõdadevahelises Tallinnas „kirjeldatut“ seostatakse kunstilises filmis „Tom of Finland“ (2017) kujutatud pärastsõjaaegse Helsingi lantimistavadega, jõudes järeldusele, et Tallinnas toimus 1930. aastatel asi „enam-vähem sarnaselt“. Kes vähegi ajalooteadust nuusutanud, mõistab järelduse talumatut kunstlikkust. Kaader filmistKAAREL VANAMÖLDER, MADLI VANAMÖLDER


Aarne Mäe: poliitikud nagu rokkstaarid, meedia ahmib õhku“Jäi mulje, justkui polekski tegu poliitikute, vaid rokkstaaridega, kelle kontserdid on alati välja müüdud,” kirjutas Sakala reporter, kes jäi pärimusmuusika aidas EKRE esimehe Martin Helme valimiseelsel tuuril inimesi täistuubitud saali uksel suu ammuli vahtima.
„EKRE rokib,“ kingiti Eesti tulevase peaministrina välja hüütud Martin Helmele T-särk ja taustaks kõlasid legendaarse Tajo Kadajase aastakümnete taguse bändi Metallist kitarririfid.
Konservatiivsusele kalduv Postimehe vanemtoimetaja ja õppejõud Priit Pullerits andis edasi adekvaatse reportaaži Põltsamaa kultuurikeskuses peetud avaürituselt, kus ta jänkifännina oli sisse võetud ameerikalikust lähenemisstiilist, kus lavale imbunud suitsus välkus strobovalgus, lehvisid trikoloorid ja lava kohal hõljusid õhupallid.
Võrumaa Teataja nimetas „Päästame Eesti!“ egiidi all tuuritavat Martin Helmet tabavalt messiaks.
Alles eelnevatel päevadel olid samas „Kandle“ kultuurikeskuse saalis kõigest mõnekümnele inimesele kõhelenud peaminister Kaja Kallas ja kaitseminister Hanno Pevkur. Kõnelesid küll, aga ei kõnetanud, sest riigivalitsejad olid juba palju varem alustanud valest otsast.
Nüüd laulsid sajad inimesed käest kinni hoides üheskoos „Jää vabaks Eesti meri…“. Nagu ärkamisajal.
„Ma olen siin kultuurimajas käinud üle 30 aasta ja mitte kunagi pole siin nii palju rahvast olnud,“ rääkis üks proua pisarsilmil korraldajaid tänades. Tõepoolest, majas oli kaugelt üle neljasaja kagueestlase, andes tunnistust rahvuskonservatiivide populaarsusest sealkandis, üksiti pannes kahtlema avaldatud reitingutulemustes.
Kuid see kõik on vaid väline vorm. Tähtsam on sisu, millega Riigikogu kandidaadid Eestimaa erinevates nurkades rahvamasside ette astuvad. Kui kirjanik Loone Ots tõstab Tartus pea kohale vaimumõõga, millele on kirjutatud „Igavesti truu“, kui Rõuge vallajuht Mati Kuklane räägib kohalikele Nursipalust, kui Euroopa Parlamendi liige Jaak Madison toob Viljandisse Brüsselis sündivad ajuvabadused ja kui rahvuslane Anti Poolamets põrutab puldis nagu Cato Vanem kunagi, siis see kokku on jõud, mis paneb inimesed mõtlema ning annab usku, et paljutki on selle jõuga võimalik muuta. Ja jõuõlaks ongi kogu see rahvas.
„Inimestel on mure tuleviku ja toimetuleku pärast. Selge on ka see, et nad on ärritatud, kuna valitsus valetab neile jultunult näkku,“ kõneles Martin Helme. „Minu sõnum oli lihtne: kui sa ei taha, et sind edasi vaeseks tehakse, kui ei taha, et sulle edasi valetatakse, kui ei taha, et korruptsioon edasi lokkaks, siis tuleb valida Eesti poolt ehk EKRE-t,” märkis ta „Meie oskame, tahame, julgeme tuua muutust, sest meie oleme oma rahva poolt! Eesti poolt!”
Rakverest pärit Laseri urgitsev saatejuht Marii Karell imestas kunagises kodulinnas seda sõud nähes oma moodsate prillide taga suuri silmi tehes, et küll EKRE-l peavad ikka kõvad sponsorid ja suur tiim olema, et sellist asja läbi viia. Vaeseke ei tea, et tegelikult pole kumbagi. Kõik on meie enda – kohalike ringkondade ja abiliste korraldatud, kus põhilise pintslitõmbe annavadki külalised – meie inimesed. Nii, et esimesest jahmumisest üle saanuna, võttis Karell end kohe kokku ja ässitas operaatoreid midagi „värvikat“ leidma.
Kumu levib ning Haapsalusse tuleb asja kaema Aktuaalne Kaamera ise. On põhjust, sest keegi ei mäleta viimastest aastatest selliseid poliitilisi kõnekoosolekuid, mida külastavad järjest täissaalid 300-500 inimesega. Sest sellist pole lihtsalt olnud. Ja see ei ole mingi püstijalakomöödia, vaid meie saatusi, meie tulevikku määrav elu ise.
Paraku ei olnud Postimees Gruppi kuuluv Lõuna-Eesti Postimees ega ka Virumaa Teataja leidnud võimalust kohale tulla. Nii Virumaa Teataja kui ka Tartu Postimees keskendusid aga Tartu tõrvikurongkäigul kohatud vuntsile, kes koledasti Anton Hansen Tammsaaret meenutas. Lisaks oli Virumaa Teataja sättinud oma esinumbrite debati täpselt samale ajale EKRE tuuriga Rakveres mõnisada meetrit eemal teatrikino eestoas, mistõttu EKRE esinumber Anti Poolamets pidi debatiga liituma enam kui tunniajase hilinemisega. Polnud ka hullu, sest selle debati vähesed külalised olid enamasti kandidaadid ise…
Ent Martin Helme ja EKRE kandidaatide tuuril on veel pooled kohad ees, kuid vast kõige emotsionaalsem võimalus oma rahvuskaaslastega õlg-õla tunnet kogeda avaneb juba vabariigi sünnipäeval Tallinna Vabaduse platsil toimuval romantilisel tõrvikurongkäigul.
Aarne Mäe, tuuri üks korraldajaid ja kandidaat Riigikogu valimistel


Andro Roos: Mis oleks, kui tühistaks kõik maksud ja rakendaks vaid ühte?Varem või hiljem vajavad meie maksu- ja rahasüsteem radikaalset muutust. Põhjus on lihtne: senised ei toimi ja on ajale jalgu jäänud. Õige on minna üle ühele ja ainsale maksule. Eeskujuks saab võtta süsteemi, mis Euroopas kord juba olnud. Tänapäeva elektrooniline raharingluse korraldus annab selleks ideaalse lähtealuse.

Rakendada saab nn ühemaksusüsteemi näiteks samas korras, nagu pangad koguvad ülekannete teenustasusid. Sellise maksusüsteemi esmane käegakatsutav tulemus on see, et kogu maksuameti kuluka haldusaparaadi saab kaotada, samuti maksupettused.
Selline maksusüsteem eeldab ka rahasüsteemi muutmist. Nimelt tuleb intressipõhiselt rahasüsteemilt üle minna negatiivse intressiga rahasüsteemile (nn kadurahale). Tegelikult on see kaduraha midagi sellist, nagu hiljuti tegi Euroopa Keskpank. Vahe seisneb ainult selles, et kui EKP negatiivse intressiga eurost said kasu suurpangad ja globaalsed korporatsioonid, siis kaduraha hüvedest saaksid osa kõik ühiskonnakihid, kuna see oleks üleüldine raharingluse põhimõte kogu ühiskonnale.
Mida head annab selline maksu- ja rahasüsteem pikemas plaanis? Vaatame ajalukku. Alates aastast 973 toimus Inglismaal raha nn ümbermüntimine iga kuue aasta tagant. See toimus järgmiselt: Inglise kuninglik riigikassa muutis iga kuue aasta järel olemasolevad rahamärgid maksevahendina kehtetuks, kogus need kokku ja andis välja uued rahamärgid. Seda aga nii, et iga nelja vana rahamärgi vastu andis välja ainult kolm uut rahamärki ehk 25 protsenti vähem.
Iga kuue aasta tagant korrigeeris kuninglik riigikassa ringlusse lastavate rahamärkide koguarvu, lähtudes otsuse tegemisel järgmise kuusaastaku planeeritavast riigi üldisest rahavajadusest reaalmajanduse käitamisel.
Sellise maksusüsteemi esmane käegakatsutav tulemus on see, et kogu maksuameti kuluka haldusaparaadi saab kaotada, samuti maksupettused.

Sellel ümbermüntimisel oli kaks peamist mõtet. Esiteks toimis see riigi elanikele ühe ja ainsa maksuna. Maksumääraks oli seega 25 protsenti kogurahamassist kuue aasta peale ehk 4,17 protsenti aastas ehk 0,35 protsenti kuus.
Teine positiivne nähtus ümbermüntimises oli see, et kuni münte ümber vermiti, ei kaotanud raha ise väärtust, puudus inflatsioon ja see toetas majandusekasvu.
Selline ümbermüntimisel põhinev süsteem kattis õige pea lisaks Inglismaale terve Lääne-Euroopa. Tollases Euroopas toimus suur majanduskasv ning demograafiline plahvatus. 1180.–1230. aastatel oli Euroopas esimene ülikoolide asutamise laine. Uuendustest võitsid suurel määral mitte ainult ülikud, vaid kõik inimesed.
Ametlikke pühi oli aastas vähemalt 90 päeva ja mõned ajaloolased väidavad, et isegi kuni 170 päeva. Niisiis, käsitööline töötas keskmiselt mitte üle nelja päeva nädalas ja tööpäev oli seejuures rangelt piiratud kuue tunniga. Näiteks kui Saksoonia hertsogid püüdsid pikendada tööpäeva kuuelt kaheksale tunnile, tõstsid töötajad mässu.
10.–13. sajandi majanduslikust heaolust kõneleb näiteks fakt, et erakordselt palju ehitati kirikuid ja katedraale. Neid ehitasid kohalikud kogukonnad omale ise ja oma raha eest.
On mõtteainet.


Amet sulges klientidega skeemitava e-poeJaanuari keskpaigas sulgesid tarbijakaitsjad veebipoe, mis oli selleks ajaks kahju tekitanud vähemalt kümnele kliendile, kes polnud saanud tellitud kaupa ning neile polnud tagastatud ka raha. Suletud e-poe välimus, kaubavalik ja käitumismuster on kahtlaselt sarnane ühe teise ettevõtte omaga, mis mullu tekitas kahju rohkem kui 180 kliendile.Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet (TTJA) sulges jaanuaris ligipääsu Baltinvest & Partnerid OÜ e-poele www.baltagro.ee, mis müüs aiakaupu, paviljone, autotelke jms. „E-poe sulgemine on ettevõtlusvabaduse piirang, mis peab olema hoolikalt kaalutud ja põhjendatud. Seega on e-poele ligipääsu sulgemise puhul tegemist pigem harvade juhtudega,” selgitas ameti ettevõtluse osakonna jurist, kaubandusvaldkonna juht Hellika Teder. Tavapäraselt viivad kauplejad oma tegevuse järelevalvemenetluse käigus seadusega kooskõlla ja nii drastilisi meetodeid pole vaja kasutada. Aasta jooksul suletakse Eestis ligipääs vaid paarile e-poele.
Maa Eluga kõnelnud kahjukannatajad viitasid kõik sellele, et pood meenutab kahtlaselt mullu tarbijatega skeemitanud Directexpo OÜ e-poe innovativetools.ee käitumist. Võrreldes ettevõtete taustainfot ja veebipoodides avaldatud teavet, on ka Tederi sõnul tõenäoline, et tegemist võib olla Directexpo OÜ tegevuse jätkamisega. Tarbijavaidluste komisjoni poole pöördus mullu selle ettevõttega seoses 181 tarbijat, kokku oli pöördumisi selle ettevõttega seoses koguni 231. Ka nende poele suleti ligipääs.
2021. aasta lõpus loodud Baltinvest & Partnerid OÜ juhatuse liige on Vladimir Mikhaylov. Directexpo juhatuse liige on Olga Mihhailova ning Maksu- ja Tolliametil on jaanuari seisuga ettevõtte suhtes üleval nõue suuruses 3873 eurot. Krediidiinfo andmetel on nõudeid lisandumas.

Sarnane muster

Maa Elu kõneles nelja kannatanuga, kes BaltAgro e-poest autotelgi tellisid. Lisaks jagas oma kogemust mees, kellel mullu Directexpo OÜga kaup pooleli jäi, sest ta soovis raha maksta alles siis, kui kaup käes. Kui tema sotsiaalmeedia voogu ilmusid BaltAgro.ee reklaamid, tundus talle pood kahtlaselt tuttav. „Kodulehe ülesehitus oli peaaegu sama, sama kaubavalik ja hinnad, mis on tuntavalt soodsamad kui sama kaup teiste müüjate juures,” kirjeldas ta.
Huvi pärast saatis ta detsembris e-kirja ka uude ettevõttesse ja uuris, kas autotelki tellides oleks võimalik maksta ka sularahas. Seekordki toimus meilivahetus sujuvalt hetkeni, kui ta sai ettevõttelt infot, et kaup tuleb Valgast laost, ja ta otsustas katseks vastata, et tal on auto just seal ja ta võtaks ise kauba. „Sinna meie suhtlus ka lõppes.”
Mees teavitas oma kahtlusest tarbijakaitsjaid. „Üsna pärast minu teatamist hakkasin siin ja seal nägema inimesi, kes sotsiaalmeedias hoiatasid poe eest,” sõnas ta.

Kui otsida sotsiaameediast BaltAgro e-poe kohta, leiab selliseid hoiatusi mitmeid. Just tänu nördinud klientidele, kes teavitustööd tegid, jäi ehk nii mõnelgi inimesel raha alles.
Kuvatõmmis

Maa Eluga kõnelnud petta saanud klientide jutu põhjal on muster üks: kuni tellimuse eest tasumiseni toimub suhtlus õlitatult, kui kliendid hakkavad uurima, kus kaup on, tuuakse põhjuseks transpordiga seotud põhjuseid, kulleri eksimusi. Pärast seda, kui klient soovib raha tagasi saada, tuleb ehk tagasimakset lubav teadegi, kuid pärast seda ei saa ettevõttega ühendust enam ei telefonitsi ega meilitsi.
Kesk-Eestist pärit mees ostis mullu novembrikuus BaltAgro e-poest autotelgi, maksis pärast arve saamist ca 380 eurot ja jäi ootama. Järgnes suhtlus, milles toodi vabanduseks nii halba ilma kui teisi põhjuseid. Ühel hetkel talle aitas. „Saatsin neile sõnumi, et ilmselgelt ma seda telki ei saa, tühistan oma tellimuse ja tahan raha tagasi.” Sellele sõnumile veel vastati ja lubati raha tagastada 1–2 päeva jooksul. See oli ka viimane kord, kui klient e-poega ühendust sai. Mees tegi avalduse tarbijavaidluste komisjoni.
Samuti poest petta saanud Vahur Ramjalg tellis BaltAgro poest oktoobri alguses autotelgi. Plaadimüügiga tegeleva mehe jaoks ei ole e-kanalites toimetamine sugugi võõras ja nii võttis ta veel enne makse tegemist ühendust ja uuris, miks kodulehel PayPali ja Wise’i lingid ei tööta. Selle peale anti talle Coop Pangas asuva konto rekvisiidid. Mees maksiski telgi ja transpordi eest 422,9 eurot. „Ja siis läks lahti. Küll väideti, et kuller on viinud kauba valesse kohta. Siis, et kuller ei saanud mind kätte, kuigi olin tegelikult haiguslehel ja kodus.”

Graafika

Kuna vahepeal olid kodulehel hinnad veelgi langenud, aga autotelk polnud temani jõudnud, võttis mees ettevõttega ühendust ja saigi tagasi 39 eurot, mis oli hinnavaheks. 15. detsembril otsustas ta kogu raha tagasi küsida ja seda müügikonsultant Age Pajusalu, kes figureerib ka teistel Maa Eluga jagatud meilivahetustel ja keda petta saanud klientide hinnangul ilmselt tegelikult olemas ei ole, talle ka lubas. Raha aga ei tulnudki.
Lisaks tarbijakaitsesse pöördumisele läks mees ka politseisse. Selle info peale kanti mehele ettevõttest tagasi veel 200 eurot, tagasi jäi saamata veidi alla 200 euro. „Politseist öeldi, et kuna ettevõte kannab vaikselt raha tagasi, siis nad lõpetavad menetluse. Nad (petturid – toim) teavad täpselt, mis nad teevad,” vahendas ta.
Politseisse tegi avalduse ka teine klient, kes tellis novembris poest kaks autotelki ja maksis koos transpordiga umbes 500 eurot. Pika asjaajamise peale jõudis lõpuks kohale pakk, kus sees ainult üks autotelk. Ka selles osas tuli ettevõttega maid jagada, kuid ettevõte lubas teise telgi kohe teele panna, aga „kohe”-st sai vaikus. Mees tegi samal päeval tarbijakaitsega ka politseisse avalduse, aga seda ei võetud menetlusse, sest pool kaubast on tegelikult ju saadud.

Petta saanud kliendid pidasid firmaga pikalt meilivahetust ja tarneprobleemidele otsiti igasuguseid põhjuseid. Lõpuks nende kirjadele lihtsalt enam ei vastatud.
Kuvatõmmis

Politsei poole on pöördunud kaheksa inimest, kuus inimest 2022. aastal ja kaks käesoleval aastal, kõigi kahjud on olnud üle 200 euro. PPA pressiesindaja Barbara Lichtfeldt selgitas, et osapoolte vahel on sõlmitud võlaõiguslik leping, mistõttu politsei menetlust ei saa alustada. „Võlaõigussuhetest tulenevate vaidluste lahendamine toimub tsiviilkohtus, kuid saab ka pöörduda kaebusega Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti poole,” sõnas ta.

Minna kohtusse või mitte?

Kõik TTJA poole pöördunud saidki soovituse pöörduda kohtusse, sest tarbijavaidluste komisjoni otsused on kauplejale soovituslikud. Hellika Teder sõnas, et kõige kiirem viis tarbijatel kohtusse pöördumiseks on vormistada maksekäsu kiirmenetlus.
Seda ongi paljud teinud. Pärnu maakohtu pressiesindaja Hedy Tammeleht vahendas, et Directexpo OÜ suhtes on tehtud 49 ning Baltinvest & Partnerid OÜ suhtes 7 maksekäsu kiirmenetluse avaldust.
Kuna Baltinvest & Partnerid OÜ suhtes on avaldused esitatud alles jaanuarikuus, siis menetlused veel kestavad. Directexpo OÜ vastu esitatud menetlused on kõik lõpetatud ja enamiku puhul on tehtud ka maksekäsk, mis koostatakse, kui võlgnik oma võlgnevust ei tasu ega vastuväidet ei esita. „Maksekäsk on täitedokument, millega avaldaja ehk siis isik, kes kohtusse avalduse esitas, saab pöörduda kohtutäituri poole, kui võlgnik võlgnevust vabatahtlikult ei tasu,” täpsustas Tammeleht.
Kõik kohtusse pöörduda siiski ei soovi. Näiteks üks pensionieas klient, kes maksis ettevõttele kokku pea 430 eurot, on veendunud, et võib nüüd suu rahast puhtaks pühkida. Nii tema kui ka teised kliendid ütlevad kui ühest suust, et tunnevad end praegu oma murega üksi jäetuna, sest TTJA tarbijavaidluste komisjoni otsus on kauplejale soovituslik ja sealtkaudu oma raha tagasi ei saa, ning ainuke variant on pöörduda kohtusse. „Aga kui ma hakkan veel avaldust tegema kohtusse, lisandub päris arvestatav riigilõiv ja koos kahjusummaga ongi kogu pension läinud, tagasi pole sealt midagi lootust saada,” põhjendas ta.
Kõik kõnelnud ütlevad, et kindlasti oleksid nad võinud märgata ohumärke, kuid veebileht tundus usaldusväärne, suhtlus sujus ja internetiotsing tellimise hetkel poe kohta midagi kahtlast ei näidanud. Kahel juhul mainiti, et ehk uinutas neid firma nimi, mis oli väga sarnane hea mainega ettevõtte nimega Baltic Agro. Baltic Agro turundusjuht Janelle Joakit sõnas, et ka nendeni jõudsid pettunud kliendid. „Meie poole on pöördunud üks isik, kes meid teavitas oma ebaõnnestunud tehingust, ja üks isik, kes avaldas pahameelt Facebooki sõnumiga. On kahju, et nad on saanud pettuse osaliseks,” sõnas ta. „Petturite kohta, kes kasutavad sarnaseid nimesid, veebilehtede aadresse ja kaubamärke, on tarbijakaitsel koostatud head soovitused ja juhised, mis aitavad nii müügikohtades kui e-kaubanduses turvalisemalt ostelda. Neid on küll tutvustatud, kuid ilmselt liiga vähe,” nentis ta.

Koostööpartner ei teadnud

Sarnaselt teiste pettunud klientidega hakkas Vahur Ramjalg omal käel detektiivitööd tegema ja sai teada, et kaup saadetakse välja Lätist ettevõttest SIA Averto. Kuna Vahuril on vene keel suus, võttis ta ettevõttega ühendust, esialgu mainimata, et tal on kaebusi, ja sealt kinnitati, et tegu on nende koostööpartneriga.
SIA Averto müügidirektor Visvaldis Bikše sõnas Maa Elule, et neil on Eestis olnud mitmeid koostööpartnereid, Baltinvest & Partnerid OÜ oli üks neist. „Me ei olnud probleemidest teadlikud, sest meie töö algab ja lõpeb hetkel, mil klient küsib ettevõttele arvet, mille väljastame, saame makse ja toimetame kauba kohale kliendi aadressile,” sõnas ta. Ta sõnas, et ka nemad on viimasel ajal saanud kõnesid ja negatiivseid kommentaare seoses Eesti ettevõtte tegevusega ja nad ei tee nendega enam koostööd. „See on viimane asi, mida me vajame,” sõnas Bikše, kelle sõnul on Averto Baltimaades kümme aastat tegutsenud ja ettevõtte tooted on kättesaadavad rahvusvaheliselt kodulehelt, mis on tõlgitud ka eesti keelde. Nii ei pea nende soetamiseks Bikše sõnul tegelikult üldse kasutama vahendajaid.
Ka Maa Elu üritas Baltinvest & Partnerid OÜga ühendust saada. Firma meiliaadressile ja ettevõtte infomeilile saadetud kirjadele ei vastatud pea kahe nädala jooksul, kusjuures viimaselt tuli automaatvastus, et e-kiri on kätte saadud. Samuti ei vastanud kordagi juhatuse liikme mobiilinumber, firma infotelefoni number andis juba valides kinnist tooni.

E-poodide turvalisusega on hea seis

Tõnu Väät.
Erakogu

Eesti E-kaubanduse Liidu tegevjuht Tõnu Väät sõnas, et sellist juhtumit, nagu artiklis kirjeldatud, pole olnud juba aastaid. Väät kinnitas, et tegelikult on Eesti oma e-poodide turvalisus väga hea. Kui enne pandeemiaaega oli meil umbes 4500 e-poodi, siis pärast seda on neid umbes 7000. „Samal ajal on kaebuste arvu kasv olnud marginaalne ja enamasti on need seotud pigem ettevõtetega, kes pankroti tõttu raskustesse sattunud ja viimaste tellimustega hätta jäänud.”
Küll arvas Väät, et riigi järelevalve võiks olla tõhusam. „Olen seda meelt, et Eesti tarbijakaitsjatel peaks olema rohkem õigusi ja nad võiksid kiiremini reageerida, panna kahtluste korral domeen varem kinni,” tõi ta näiteks. Samas on tema sõnul kõikides riikides tarbijakaitseametnikel üsna sarnased õigused. „Üheski riigis pole ametnikku, kes sinu eest probleemi lahendab. Kahjuks nii on.”

Arvamus

Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja kantsler Helen Rives.
Erakogu

Helen Rives
Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja kantsler
Antud loos ja paljude sarnaste juhtumite korral on tõesti nii, et kui on olemas täitedokument ja võlgnik seda otsust ei täida, on lahenduseks pöörduda kohtutäituri poole täitemenetluse algatamiseks.
Paraku kui juhtub, et võlgnik on varatu, ei saa ka kohtutäitur midagi teha ning võlgu oldavat ja olematut raha välja võluda. Siin ei ole abi ka pankrotimenetluse algatamisest, sest vara puudumisel pankrot raugeb ja lõpptulemus ei muutu – kui vara ei ole, jäävad nõuded rahuldamata.
Kohtutäitur tegutseb alati sissenõudja huvides ja teeb kõik võimaliku tema nõude rahuldamiseks. See algab täitemenetluses tavaliselt võlgniku kontode arestimisest, et sinna laekuv raha täitemenetluse nõuete katteks kinni pidada.
Äärmuslikum variant on vara (sh võlgnikule kuuluva kinnisvara) arest ja müük avalikul oksjonil. Keeruliseks teeb olukorra see, kus võlgniku suhtes on alustatud mitu täitemenetlust, siis rahuldatakse nõuded üldjuhul nende esitamise järjekorras.

MIDA TÄHELE PANNA

	Internetiostude eest on mõistlik tasuda krediitkaardiga, sest ebaausa kaupleja otsa sattudes on suurem võimalus ette makstud summa panga abiga tagasi saada.
	Eelista kauplejaid, kes kasutavad lunaraha teenust, mille puhul tuleb sul kauba eest maksta kullerile või postkontoris, kui kaup juba kohal.
	Kontrolli, ega ettevõte pole mustas nimekirjas.
	E-poe veebilehel peab kindlasti olema järgmine teave: ettevõtte nimi ja asukoht ning e-posti aadress ja telefoninumber, kuhu probleemide puhul pöörduda, kauba tagastamise, pretensiooni esitamise ja garantii tingimused; kui kaua võtab aega kauba kohalejõudmine ja mis tingimustel tagastatakse sobimatu kaup; kes kannab tagastamiskulud.
	Kui kauba hind, mida soovitakse osta, on tunduvalt odavam turuhinnast, oleks vähemagi kahtluse korral mõistlik ostust loobuda.


Mis oleks, kui tühistaks kõik maksud ja rakendaks vaid ühte?Varem või hiljem vajavad meie maksu- ja rahasüsteem radikaalset muutust. Põhjus on lihtne: senised ei toimi ja on ajale jalgu jäänud. Õige on minna üle ühele ja ainsale maksule. Eeskujuks saab võtta süsteemi, mis Euroopas kord juba olnud. Tänapäeva elektrooniline raharingluse korraldus annab selleks ideaalse lähtealuse.Rakendada saab nn ühemaksusüsteemi näiteks samas korras, nagu pangad koguvad ülekannete teenustasusid. Sellise maksusüsteemi esmane käegakatsutav tulemus on see, et kogu maksuameti kuluka haldusaparaadi saab kaotada, samuti maksupettused.Selline maksusüsteem eeldab ka rahasüsteemi muutmist. Nimelt tuleb intressipõhiselt rahasüsteemilt üle minna negatiivse intressiga rahasüsteemile (nn kadurahale). Tegelikult on see kaduraha midagi sellist, nagu hiljuti tegi Euroopa Keskpank. Vahe seisneb ainult selles, et kui EKP negatiivse intressiga eurost said kasu suurpangad ja globaalsed korporatsioonid, siis kaduraha hüvedest saaksid osa kõik ühiskonnakihid, kuna see oleks üleüldine raharingluse põhimõte kogu ühiskonnale.Mida head annab selline maksu- ja rahasüsteem pikemas plaanis? Vaatame ajalukku. Alates aastast 973 toimus Inglismaal raha nn ümbermüntimine iga kuue aasta tagant. See toimus järgmiselt: Inglise kuninglik riigikassa muutis iga kuue aasta järel olemasolevad rahamärgid maksevahendina kehtetuks, kogus need kokku ja andis välja uued rahamärgid. Seda aga nii, et iga nelja vana rahamärgi vastu andis välja ainult kolm uut rahamärki ehk 25 protsenti vähem.Iga kuue aasta tagant korrigeeris kuninglik riigikassa ringlusse lastavate rahamärkide koguarvu, lähtudes otsuse tegemisel järgmise kuusaastaku planeeritavast riigi üldisest rahavajadusest reaalmajanduse käitamisel.Sellel ümbermüntimisel oli kaks peamist mõtet. Esiteks toimis see riigi elanikele ühe ja ainsa maksuna. Maksumääraks oli seega 25 protsenti kogurahamassist kuue aasta peale ehk 4,17 protsenti aastas ehk 0,35 protsenti kuus.Teine positiivne nähtus ümbermüntimises oli see, et kuni münte ümber vermiti, ei kaotanud raha ise väärtust, puudus inflatsioon ja see toetas majandusekasvu.Selline ümbermüntimisel põhinev süsteem kattis õige pea lisaks Inglismaale terve Lääne-Euroopa. Tollases Euroopas toimus suur majanduskasv ning demograafiline plahvatus. 1180.-1230. aastatel oli Euroopas esimene ülikoolide asutamise laine. Uuendustest võitsid suurel määral mitte ainult ülikud, vaid kõik inimesed.Ametlikke pühi oli aastas vähemalt 90 päeva ja mõned ajaloolased väidavad, et isegi kuni 170 päeva. Niisiis, käsitööline töötas keskmiselt mitte üle nelja päeva nädalas ja tööpäev oli seejuures rangelt piiratud kuue tunniga. Näiteks kui Saksoonia hertsogid püüdsid pikendada tööpäeva kuuelt kaheksale tunnile, tõstsid töötajad mässu.10.-13. sajandi majanduslikust heaolust kõneleb näiteks fakt, et erakordselt palju ehitati kirikuid ja katedraale. Neid ehitasid kohalikud kogukonnad omale ise ja oma raha eest.On mõtteainet."Sellise maksusüsteemi esmane käegakatsutav tulemus on see, et kogu maksuameti kuluka haldusaparaadi saab kaotada, samuti maksupettused."ANDRO ROOS, Tartu hoiu-laenuühistu juhatuse esimees, Keskerakond


Steven-Hristo Evestus: erakondade rahastamine annab umbusalduse võnkeidPoliitikud pole kasutanud võimalusi muuta erakondade rahastamine läbipaistvamaks, kirjutab valimiste valvur ning vabaühenduse Korruptsioonivaba Eesti tegevjuht Steven-Hristo Evestus.
Valimisi ja raha ei saa lahus vaadelda. Personali- ja kampaaniakulud on vajalikud poliitiliseks konkurentsiks, millest omakorda sõltub demokraatia. Ometi tekitab erakondade rahastamine umbusalduse võnkeid – sageli mõjuval põhjusel – nii annetajate kui vastuvõtjate motiivides kui valimiskampaaniate rahastamise vaates. Riigikogu valimiste künnisel häirib see, et süsteemi läbipaistvamaks muutmiseks on poliitikutel olnud võimalusi, kuid neid pigem pole kasutatud.


Krüptorahasse investeerinud naine kaotas kelmidele ligi 30 000 eurotTALLINN, 9. veebruar, BNS – Politsei uurib juhtumit, kus Pärnumaal kaotas krüptorahast huvitunud naine kelmidele ligi 30 000 eurot.
Möödunud aasta novembrikuus liitus Pärnumaal elav naine platvormiga, mis pakkus võimalust teenida tulu krüptorahas.
Naine tegi mitme kuu jooksul makseid ja kui soovis raha platvormilt välja võtta, seda talle ei võimaldatud.
Kelmusega tekitati naisele varalist kahju ligi 27 000 eurot.
Tallinna toimetus, +372 610 8852, sise@bns.ee
Baltic News Service


Haapsalu söögikohas lõi mees oma elukaaslastEile õhtul teatati politseile, et Haapsalus Posti tänaval toidukohas lõi tekkinud konflikti käigus 38-aastane mees oma 40-aastast elukaaslast. Politsei pidas 38-aastase mehe kuriteos kahtlustatavana kinni.
Pärnumaa
8. veebruaril alusats politsei kriminaalmenetlust selles, et möödunud aasta novembrikuus liitus Pärnumaal elav naine platvormiga, mis pakkus võimalust teenida tulu krüptorahas. Naine tegi mitme kuu jooksul makseid ja kui soovis raha platvormilt välja võtta, seda talle ei võimaldatud. Kelmusega tekitati naisele varalist kahju ligi 27 000 eurot.
LOE KA:
Haapsalu kahes korteris kakeldi
PPA teenindustes alustavad tööd uued digikioskid


Investeerimishuviline sai tuhandetega vastu püksePolitsei hakkas uurima juhtumit, kus investeerimishuviliselt peteti välja ligemale 27 000 eurot.
Esmastel andmetel liitus Pärnumaa naine möödunud aasta novembris platvormiga, mis pakkus võimalust teenida tulu krüptorahas. Naine tegi mitme kuu jooksul makseid ja kui soovis raha platvormilt välja võtta, siis seda talle ei võimaldatud.
Juhtunu asjus alustas Lääne ringkonnaprokuratuur kriminaalmenetlust seadusepügala alusel, mis käsitleb kelmust. Varalise kasu saamise eest tegelikest asjaoludest teadvalt ebaõige ettekujutuse loomise teel määratakse rahaline karistus või kuni kolmeaastane vangistus.


Urmas Reitelmann: kahe eelnõu sidumine usaldusküsimusega näitab, et Reformierakond on parlamentarismi farsiks muutnudEKRE Riigikogu saadik Urmas Reitelmann kommenteerib uudist selle kohta, et valitsus seob Riigikogus usaldusküsimusega kahe seaduseelnõu vastuvõtmise.
“Taolise tülgastava käitumise taga ei ole mitte midagi muud, kui totaalne arrogants ja ülbus a la me teeme, mida tahame. Õiguskantsler kehutab parlamenti taastama oma rolli seadusandjana, samas sõidab kremliitide vasakvalitsus üle parlamentaarsetest kultuurist, välistab eos igasuguse väitluse ja arutluskäigu ja õiguskantsler on nagu kult rukkis, ei kuule ega näe. Pedofiilide ja korruptantide orkestreeritud parlamentaarne farss meenutab üha enam natsirežiimi III Reichis. Meenutuseks, pidime ammu kuuluma 5 Euroopa rikkama riigi hulka. Oleme kõige vaesemate seas, aga 30% rahvast usub endiselt muinasjutte. Äkki magaks end ükskord välja?” kirjutab Urmas Reitelmann talle omasel karmil moel.
Uued Uudised


Andro Roos: Mis oleks, kui tühistaks kõik maksud ja rakendaks vaid ühte?Andro Roos, Tartu hoiu-laenuühistu juhatuse esimees ja Keskerakonna kandidaat Riigikogu valimisel Tartu linnas
Varem või hiljem vajavad meie maksu- ja rahasüsteem radikaalset muutust. Põhjus on lihtne: senised ei toimi ja on ajale jalgu jäänud. Õige on minna üle ühele ja ainsale maksule. Eeskujuks saab võtta süsteemi, mis Euroopas kord juba olnud. Tänapäeva elektrooniline raharingluse korraldus annab selleks ideaalse lähtealuse.
Rakendada saab nn ühemaksusüsteemi näiteks samas korras, nagu pangad koguvad ülekannete teenustasusid. Sellise maksusüsteemi esmane käegakatsutav tulemus on see, et kogu maksuameti kuluka haldusaparaadi saab kaotada, samuti maksupettused.
Selline maksusüsteem eeldab ka rahasüsteemi muutmist. Nimelt tuleb intressipõhiselt rahasüsteemilt üle minna negatiivse intressiga rahasüsteemile (nn kadurahale). Tegelikult on see kaduraha midagi sellist, nagu hiljuti tegi Euroopa Keskpank. Vahe seisneb ainult selles, et kui EKP negatiivse intressiga eurost said kasu suurpangad ja globaalsed korporatsioonid, siis kaduraha hüvedest saaksid osa kõik ühiskonnakihid, kuna see oleks üleüldine raharingluse põhimõte kogu ühiskonnale.
Mida head annab selline maksu- ja rahasüsteem pikemas plaanis? Vaatame ajalukku. Alates aastast 973 toimus Inglismaal raha nn ümbermüntimine iga kuue aasta tagant. See toimus järgmiselt: Inglise kuninglik riigikassa muutis iga kuue aasta järel olemasolevad rahamärgid maksevahendina kehtetuks, kogus need kokku ja andis välja uued rahamärgid. Seda aga nii, et iga nelja vana rahamärgi vastu andis välja ainult kolm uut rahamärki ehk 25 protsenti vähem.
Iga kuue aasta tagant korrigeeris kuninglik riigikassa ringlusse lastavate rahamärkide koguarvu, lähtudes otsuse tegemisel järgmise kuusaastaku planeeritavast riigi üldisest rahavajadusest reaalmajanduse käitamisel.
Sellel ümbermüntimisel oli kaks peamist mõtet. Esiteks toimis see riigi elanikele ühe ja ainsa maksuna. Maksumääraks oli seega 25 protsenti kogurahamassist kuue aasta peale ehk 4,17 protsenti aastas ehk 0,35 protsenti kuus.
Teine positiivne nähtus ümbermüntimises oli see, et kuni münte ümber vermiti, ei kaotanud raha ise väärtust, puudus inflatsioon ja see toetas majandusekasvu.
Selline ümbermüntimisel põhinev süsteem kattis õige pea lisaks Inglismaale terve Lääne-Euroopa. Tollases Euroopas toimus suur majanduskasv ning demograafiline plahvatus. 1180.–1230. aastatel oli Euroopas esimene ülikoolide asutamise laine. Uuendustest võitsid suurel määral mitte ainult ülikud, vaid kõik inimesed.
Ametlikke pühi oli aastas vähemalt 90 päeva ja mõned ajaloolased väidavad, et isegi kuni 170 päeva. Niisiis, käsitööline töötas keskmiselt mitte üle nelja päeva nädalas ja tööpäev oli seejuures rangelt piiratud kuue tunniga. Näiteks kui Saksoonia hertsogid püüdsid pikendada tööpäeva kuuelt kaheksale tunnile, tõstsid töötajad mässu.
10.–13. sajandi majanduslikust heaolust kõneleb näiteks fakt, et erakordselt palju ehitati kirikuid ja katedraale. Neid ehitasid kohalikud kogukonnad omale ise ja oma raha eest.
On mõtteainet.


Pärnumaa naine liitus krüptoraha platvormiga, kahju 27 000 eurotKolmapäeval, 8. veebruaril alusats politsei kriminaalmenetlust selles, et möödunud aasta novembrikuus liitus Pärnumaal elav naine platvormiga, mis pakkus võimalust teenida tulu krüptorahas.
Naine tegi mitme kuu jooksul makseid ja kui soovis raha platvormilt välja võtta, seda talle ei võimaldatud. Kelmusega tekitati naisele varalist kahju ligi 27 000 eurot.


Saar: Isamaa takistab erakondade rahastamise järelevalve tugevdamistTALLINN, 9. veebruar, BNS – Riigikogu liikme Indrek Saare sõnul takistab erakond Isamaa jätkuvalt erakondade rahastamise järelevalve tugevdamist – selle asemel, et olemasoleva eelnõuga edasi minna on Isamaa asunud avalikkusele puru silma ajama.
”Isamaa käis viimasel hetkel välja üheksa uut ettepanekut, mis ei viita just ülemäärasele konstruktiivsusele," ütles Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esimees Indrek Saar. "Sotsiaaldemokraadid on valmis nendega edasi minema, kui tegu oleks põhiseaduspäraste ettepanekutega. Paraku on tõsine kahtlus, et kriminaalkorras karistatud erakonna sundlikvideerimine seda ei ole, mistõttu pakkusime kompromissina arutada antud ideed edaspidi."
Saare sõnul tegeleb Isamaa eesotsas Urmas Reinsalu hämamisega, sest kardetakse erakondade rahaasjade suuremat läbipaistvust.
Sotsiaaldemokraadid on järjepidevalt seisnud erakondade rahastamise järelevalve süsteemi tõhustamise eest ning otsinud siin ühisosa. “Eelnõu ootas pikki kuid Isamaa ministri [justiitsminister Lea Danilson-Järg] sahtlis, seda aega tulnuks kasutada aruteludeks, milleks praegu pole enam mahti, sest jäänud on vaid kaks riigikogu istunginädalat,“ märkis Saar.
Otsustava tähtsusega on Saare sõnul see, et Erakondade Rahastamise Järelevalve Komisjon saaks õiguse kontrollida kõiki dokumente ja koguda vajalikku teavet ka kolmandatelt osapooltelt, mis maandab korruptsiooniriske. Poliitiline tegevus peab olema aus ja läbipaistev. Eriti oluline on erakondade rahastamise läbipaistvus enne valimisi – valimiskampaaniale kuluvate summade päritolu ja kasutus peab olema selge ja tõendatud, tõdes Saar.
Tallinna toimetus, +372 610 8866, sise@bns.ee
Baltic News Service


Uuring: Eesti noored kardavad internetis kõige rohkem oma privaatsuse pärastFoto: Shutterstock
Pooled Eesti lapsed kardavad internetis kõige enam paroolide varastamist ning ilma nende nõusolekuta piltide ja videote jagamist, selgub Telia tellimusel ja Norstati poolt 2022. aasta lõpus läbi viidud laste ja noorte privaatsuse uuringust.
Telia juristi ja privaatsuse eksperdi Laura Laidi sõnul selgus uuringust, et tüdrukud kardavad ebasobivat lähenemist täiskasvanute ja meeste poolt ning ebasobiva sisuga pilte. Poisid pelgavad aga rohkem pettuseid ehk seda, et keegi varastab nende konto või pettuse ohvriks langemist.
„Halb on see, et 40 protsenti lastest on millegi sellisega juba kokku puutunud. Positiivse poole pealt selgus aga, et lapsed oskavad kasutada meetmeid enda kaitseks ning teadsid ka seda, kust abi saab. Paljud uuringus osalenud lapsed ütlesid, et räägivad nendest asjadest oma vanematega. Samas näitavad uuringud, et noored on teatud asjades targemad kui vanemad. Näiteks kipuvad vanemad inimesed kergekäelisemalt oma andmeid internetis jagama,” ütles Laid.
Negatiivse poole pealt saab kahjuks kõnealusest uuringust järeldada, et paljud lapsed on millegi negatiivsega internetis kokku puutunud. Neid, kes pole midagi halba kogenud, on vaid kolmandik.
“Saime kinnitust, et lapsed on jätkuvalt üks ohustatumaid gruppe online-maailmas. Peame oluliseks uuringutega kätt pulsil hoida, kuidas noored ennast internetis tunnevad, milliste ohtudega kokku puutuvad ja mida nad kardavad. Nii teame ka paremini kaasa aidata turvalise keskkonna hoidmisele,” avas Laid uuringu leide.
Uuringust tulid välja ka teatavad erinevused eesti ja vene keelt kõnelevate laste vahel. Nii oli vene keelt kõnelevate laste seas rohkem neid vastajaid, kes olid internetis jaganud enda kohta isiklikku infot ja pilte. Vene lapsed tundsid ka vähem hirmu ohtude ees. “See on nüüd hea küsimus, miks see nii on: kas nad on julgemad või nad ei teadvusta ohte ja oska neid ära tunda,” märkis Laid.
Peamised erinevused poiste ja tüdrukute vastustest tulevad paraku välja väga karmidel teemadel: ahistamine ja jälitamine ning seksuaalse sisuga piltide ja sõnumite saatmine, mida tüdrukud kogevad poistega võrreldes rohkem. Poiste seas on võrreldes tüdrukutega rohkem neid, kes on kokku puutunud mängude keskkonnas konto ja teenitud asjade vargusega.
Positiivsena tuli uuringust siiski välja, et kui midagi halba on juhtunud, siis nõu ja abi minnakse küsima lapsevanemalt ning enamik on abi ka saanud. Ent siin tuleks arvesse võtta ka asjaolu, et küsimustik jõudis lapseni läbi lapsevanema, mis võib viidata sellele, et valimisse sattusid need pered ja lapsed, kus vanematel on lastega interneti teemadel juba hea suhe loodud. Uuringus osalemine oli vabatahtlik ja anonüümne.
Iga neljas laps on internetis kokku puutunud mõne privaatsust riivava olukorraga. 17 protsenti kõigist vastanutest puutus kokku inetute, solvavate või õelate  sõnumite saamisega. Iga kümnes on langenud sotsiaalmeedia konto või mängu konto varguse ohvriks, samuti iga kümnes ütleb, et nendega on soovimatult ühendust võtnud mõni võõras täiskasvanu. Tüdrukute hulgas on sellega kokku puutunuid viis protsenti enam kui poiste seas. Iga kümnes vastanud laps on saanud soovimatult seksuaalse sisuga pilte, videod või sõnumeid.
Vaid 14 protsenti vastanutest ütleb, et neil puudub hirm interneti ohtude ees. 43 protsenti kardab paroolide varastamist ja ilma lapse nõusolekuta temast piltide ja videote jagamist kradab 37 protsenti. 30 protsenti vastanud tüdrukutest tunneb erinevate olukordade ees rohkem hirmu, eriti nende olukordade ees, mis puudutavad jälitamist, jälgimist, ilma nõusolekuta piltide/ videote jagamist ja ilma teadmata info kogumist. Poiste puhul on peamiseks hirmuks paroolide varastamine. Muid hirme tuntakse poiste seas võrreldes tüdrukutega oluliselt vähem.
Iga neljas laps kümnest on avaldanud enda kohta internetis isiklikku informatsiooni. Peamiselt jagatakse oma vanust, vähemal määral ka huvisid hobisid, kodulinna, ees- ja perenime. Vanem vanuserühm ehk 12-16-aastased ja venekeelsed lapsed on enda kohta avaldanud oluliselt rohkem infot kui nooremad ja eestikeelsed lapsed.
Valdav enamus lapsi ja noori kasutab privaatsuse kaitsmiseks internetis enda arvates vähemalt üht meedet. Peamiselt hoidutakse oma kontakt- või muude isiklike andmete jagamisest. Veidi alla poole ehk 46 protsenti kinnitab, et ei jaga ning postita ilma luba küsimata teiste inimeste andmeid;. Vanem vanuserühm ning eestikeelsed lapsed on oma privaatsuse kaitseks enam erinevaid meetmeid kasutanud.
Pea kõik uuringus osalenud lapsed/noored on küsinud abi interneti ohtude kohta ja valdavalt on seda ka saadud- Peamiselt küsitakse abi vanemate aga ka teiste pereliikmete käest, teisi kanaleid on kasutatud oluliselt vähem. Internetist ise infot otsinute, klienditeenindusega kontakteerunud või mängu/platvormi kaudu raporteerinud laste ja noorte osakaal on madal.
Telia tellimusel viis Norstat Eesti AS veebipaneeli uuringu läbi mullu oktoobris ja novembris. Kokku vastas uuringule 400 last ja noort vanuses 7-16, kellest 73 protsenti olid Eesti ja 28 protsenti Vene keelt kõnelevad.


Kelmid on loonud peaaegu identse Swedbanki koduleheKelmid on loonud veebilehe, mis esmapilgul äravahetamiseni sarnane Swedbanki lehega.
Autor: Rakvere politseijaoskond
Rakvere politseijaoskond hoiatab järjekordse veebipettuse eest - nimelt on kelmid loonud Swedbanki kodulehe, mis esmapilgul tundub täiesti ehtsana.
Libalehekülge eristab ehtsast vaid ülaribal olev veebiaadress.
Politsei teatel on kelmid ka varem pankade kodulehti jäljendanud ja saatnud inimestele petulehtede linke nii SMS-i kui e-maili teel.
Tegemist on väga kavala pettusega, sest tavaliselt inimesed sisenevad esmalt oma internetipanka ja alles siis hakkavad internetipangas toiminguid tegema.
Üldiselt nendel jäljendatud veebilehtedel ühtki teist toimingut teha ei saa.
Kindlasti tasub meeles pidada, et panka sisenedes ei küsita mitte kunagi PIN-2-te. Mõlema koodi sisestamise korral väidetavale pangakontole sisse ei pääse ja kurjategijad saavad kätte andmed, millega teevad tegeliku pangakonto tühjaks.
Pangatoiminguid tehes on oluline kontrollida veebilehe aadressi ning arvestada, et esimene otsingutulemus ei pruugi olla õige veebileht.
Kui panga veebileht küsib sisenemisel PIN 2 koodi, võib olla kindel, et tegemist on libalehega.
Kas tahad alati teada, kui Lääne-Virumaa Uudistes sel teemal kirjutatakse? Kasuta Minu Lääne-Virumaa funktsiooni ja vali märksõnad, mida oma personaalses uudiskirjas näha tahad.


Martin Helme: rohepööre on üleminek olemasolevalt tehnoloogialt olematule, autodega ühiskonnast autodeta ühiskondaNeljapäeval toimus Riigikogus EKRE algatatud olulise tähtsusega riikliku küsimuse “Rohepööre või rohepöörasus?” arutelu, millel esines ettekandega ka EKRE esimees Martin Helme.
“Ei tee üldse saladust, et minu ettekanne on põhimõtteliselt poliitiline. Ma selles mõttes olen väga tänulik, et Alar Konist ütles, et tegelikult need ongi poliitilised valikud, mida me peame tegema ja ära otsustama, ja küll siis teadlased ütlevad meile neid detaile. Ma ütleksin niimoodi, et kui me räägime rohepöördest ja kliimapoliitikast, kliimapaanikast, siis on minu meelest täiesti ilmne, et meil köetakse hüsteeriat ja seda hüsteeriat köetakse väga selge eesmärgiga. See eesmärk on panna inimesed vaatama kuhugile mujale, sel ajal kui neid paljaks riisutakse.
Sest vaadake, see kliimapoliitika või see rohepööre, mida meile pakutakse, on suurim rikkuse ümberjagamine, mis on toimunud alates 1917. või 1918. aastal toimunud punasest riigipöördest Venemaal, või kui läheme veel ajas tagasi, siis 1789. aastal toimunud suurest Prantsuse revolutsioonist. See on suurim rikkuse ümberjagamine väljaspool suuri sõdasid. Kui bolševike revolutsioon või Prantsuse revolutsioon põhimõtteliselt, oma olemuselt oli selline, kus keskklass ja vaesed inimesed tõusid üles ja hakkasid mässama korrumpeerunud, dekadentliku ja rikka eliidi vastu, siis nüüd me näeme täpselt vastupidist protsessi: korrumpeerunud, dekadentlik ja rikas eliit on asunud mässama keskklassi ja vaesema elanikkonna vastu, kusjuures selge eesmärgiga võtta neilt ära nende raha ja võtta neilt ära nende vabadused.
Kui me aru saame, mis on rohepöörde, kogu selle mehhanismi eesmärk, siis muutub kõik loogiliseks. Siis muutub loogiliseks see, et kedagi ei huvita, et keskkonnale tehakse kahju. Siis muutub loogiliseks see, et inimesed peavad hakkama ritsikaid sööma. Kõik muutub loogiliseks.
Meie planeedi kliima on olnud dünaamiline kogu aeg. Me kõik teame seda. Seda räägivad meile teadlased, et planeedil on olnud perioode, kus tegelikult on maakera olnud põhimõtteliselt üks suur jääpall. Kõik on olnud lume ja jää all. Ja on olnud perioode, kus nii põhja‑ kui lõunapoolus on olnud rohelised. Tähendab, põhjapoolusel oli sel ajal vesi ja kuskil 70–90 miljonit aastat tagasi ujusid põhjapoolusel kahepaiksed, suured hiidkrokodillid. Üldiselt, keskmiselt viimase nelja miljardi aasta jooksul on planeedi Maa temperatuur olnud kõrgem, kui ta on praegu.
Viimased sajandid me oleme olnud ebatavaliselt jahedas perioodis. Soojenemine ja jahenemine on käinud erineva intensiivsusega. Oli jääaeg, oli keskaegne soojaperiood, oli uusaegne väike jääaeg. Kõik see oli enne, kui toimus tööstusrevolutsioon, kui pahad inimesed hakkasid sõitma sisepõlemismootoriga. Kõik see oli enne, kui planeedil toimus inimeste arvu järsk kasv. Kogu aeg on kliima muutnud. Ja need teadlased, kes ei ole veel ära korrumpeeritud või korrumpeerunud, on meile ka põhjenduse ära toonud. Põhimõtteliselt maakera ilm suures osas sõltub ikkagi sellest, kui kaugel on maakera parasjagu päikesest, kui suur on maakera pöörlemise nurk, ja nendest planetaarsetest seisudest, mis üleüldse on, ja need on väga pika ajaviitega.
Kui me räägime üleüldisest soojenemisest, millele me tõenäoliselt oleme tunnistajaks, et on praegu mingisugune soojenemise periood, siis tuleb kohe öelda, et see ei ole halb. Vastupidi, planeedi soojenemine on hea asi. Toome niisuguseid lihtsaid näiteid, mida on propagandas hästi palju, aga viimasel ajal võib-olla ei märka neid enam propagandas, et pandakaru ja jääkaru on kuidagi pildilt välja kukkunud. Põhjus on väga lihtne: jääkarude populatsioon pole kunagi olnud nii suur, kui ta on tänasel päeval, jääkarusid on rohkem kui kunagi varem. Ja kui te näete neid nälginud jääkarude pilte, kõhnad jääkarud seisavad kusagil, siis põhjus on selles, et neid on nii palju, et nad on oma loomulikus elukeskkonnas toidu ära söönud. Neid on lihtsalt liiga palju ja sellepärast neil ei jätku süüa.
Või teine näide. Me kõik mäletame, kes on elanud kaasa planeedi tervisele, kuidas Suur Austraalia Vallrahu pleegitakse ära, kohe-kohe sureb ära. Nüüd hiljuti tuli välja uurimus, mis ütleb, et nii liigirikas ja nii elujõuline, nagu praegu on vallrahu, pole ta selle aja jooksul, kui teda on tuntud ja jälgitud, mitte kunagi olnud. Või võtame kõrbed: jah, mõned kõrbed mõnedes maakera piirkondades on kasvanud. Peamiselt on see seotud sellega, et seal on inimtegevuse tagajärjel toimunud metsade mahavõtmine või siis ka ülekarjatamine. Aga globaalselt kokku on kõrbed vähenenud.
Globaalselt kokku on kõrbed vähenenud! Näiteks Sahara kõrb on vähenenud 300 000 ruutkilomeetrit – see on päris suur tükk, see on peaaegu kümme korda suurem territoorium, kui on Eesti – ja muutunud äärealadelt rohelisemaks. On tehtud uuringuid, et viimase 50 aasta jooksul on põuad vähenenud.
Mis ma tahan selle jutuga öelda? Kliimakatastroofist, millest meile kogu aeg räägitakse, ei saa juttugi olla. Mingit kliimakatastroofi ei eksisteeri. Ja jälle, kuigi on teatud piirkondi maailmas, kus toimub metsade üleraiumine, siis üleüldiselt on viimase 50 aasta jooksul floora ehk taimestik maailmas kasvanud sõltuvalt piirkonnast 15–30%. Ja mis selle põhjus on? Põhjus on väga lihtne. CO2 ei ole mürk, CO2 ei ole mingi kuri asi, millest tuleb lahti saada, vaid CO2 on eluks vajalik, elu toimimise nurgakivi maailmas.
Sisuliselt on CO2 planeetide, tähendab, taimestiku toit. CO2 on see, millest taimed toituvad. Muidugi nad toituvad ka veel muudest asjadest, mis on pinnases, aga ilma CO2 taimesid ei oleks. Ja kui CO2 on atmosfääris rohkem, siis taimed on lopsakamad. Seda kinnitavad meile muide ka ÜRO raportid, mis ütlevad, et viimase saja aasta jooksul on toiduainete tootmine maailmas kasvanud märkimisväärselt ehk saagikus maailmas on kasvanud märkimisväärselt. Nii et kui meile maalitakse siin pilti sellest, kuidas me kõik peame kohe minema üle ritsikate söömisele või mingite muude putukate söömisele, sest inimkond on nii metsikult kasvanud, et me ei suuda kedagi ära toita, siis see on täielik vale.
Seoses taimede aretusega, seoses väetistega, aga ka seoses CO2 hulga suurenemisega on saagikus viimastel aastakümnetel oluliselt paranenud. Ja jälle, see on tingitud sellest, et maakera on natuke soojem, CO2 on natuke rohkem. See ei ole midagi ebatavalist maailma kliima pikas ajaloos ja tegelikult on see positiivne asi.
Siit tekib küsimus, miks me üldse võitleme selle kõigega. Miks me siis võitleme CO2-ga, miks me võitleme kliima soojenemisega? See on jabur! Võidelda asjadega, mis on kasulikud ja meeldivad. Nüüd jõuame selle vastuseni, andsin selle kohe alguses ära. Sellepärast, et sellel võitlusel on väga küüniline eesmärk: võtta meilt kõigilt raha ära, koonda see väikese rikka dekadentliku eliidi kätte, korrumpeerunud eliidi kätte ja öelda – paanikat on vaja selle jaoks, et öelda –, et teistmoodi ei saa, alternatiivid puuduvad. Kui me kohe-kohe-kohe seda ei tee, siis me kõik kõrbeme ja sureme nälga.
Aga oletame korra, et me usume seda juttu. Mina ei usu, ei ole nõus, aga oletame korra, et usume. Siin saalis on terve hulk inimesi, kes usuvad seda juttu, räägivad entusiastlikult. Kas nendest meetmetest, mis Euroopa Liit või laiemalt öeldes näiteks ka ÜRO rahvusvaheline üldsus on välja valinud, kas nendest on kasu? No ei ole. Seesama CO2‑kaubanduse süsteem on meil olemas juba 20 aastat ja tulemuseks on see, et CO2 kogused ei ole vähenenud, vaid on suurenenud.
Nüüd, veelgi parem on, kui me saame aru, mis kogu selle CO2‑kaubanduse süsteemi globaalne mõju on. Tänasel päeval me teeme kahte suurt lepingut, Pariisi kliimaleping ja Kyoto leping, millega osad riigid ei ole üldse liitunud ja osadele liitunud riikidele on antud arenguriigi staatus, mis lubab neil tegelikult jääda kõrvale kohustusest vähendada oma CO2‑heidet. Ma veel kord rõhutan üle, et tegelikult CO2‑heidet ei ole vaja vähendada, see on väljamõeldud probleem. Aga see on eesmärgiks seatud ja kõik me võitleme sellega ja oleme otsustanud, et selle nimel elame külmemates tubades, sõidame vähem autoga, lennukiga üldse enam ei sõida ja hakkame ritsikaid sööma.
Aga näe, hiinlased on otsustanud, et nemad seda ei tee. Hiinlased moodustavad tänasel päeval umbes 35% kogu maailma CO2‑heitmest ja lähikümnenditel tõuseb nende osakaal üle 40%. India protsent on 15, ülejäänud Aasial 10, Venemaa protsent, kes ka ei ole nende kliimaeesmärkide või CO2‑eesmärkidega seotud, on seitse. Kokku on neid riike, kes ei kavatse või kes ei ole võtnud endale kohustust vähendada CO2 – nende CO2‑heide moodustab 70% inimtekkelisest CO2‑heitmetest, kusjuures siin tuleb eraldi rõhutada, et inimtekkeline CO2‑heide omakorda moodustab vähem kui 10% kogu maailmas tekkivast CO2-st. Põhiliselt tekitab CO2 ikka loodus ise.
Aga sellest umbes 8%‑st, mida inimesed tekitavad, 70% on sellistest riikidest, kes ei kavatsegi sellega midagi ette võtta ja kes on, ma ütleksin, selles mõttes väga mõistlikud. Meie siin, Euroopa moodustab 5% sellest 8%‑st, mida inimkond tekitab, ja Eesti omakorda moodustab umbes 1% Euroopa heitmest. Me võime kõik oma põlevkivi kinni panna, me võime siin kõik ainult pastelde‑viiskudega elada ja loobuda antibiootikumidest ning saame väga kiiresti hakkama Maailma Majandusfoorumi eesmärgiga vähendada elanikkonda drastiliselt. Ja sellest on 0,0 või midagi protsenti maailmal kasu. Juba ainuüksi kogu see mehhanism iseenesest ei anna mingit tulemust.
Ma vaatan, et mul hakkab jube kiire, ma ei jõua kõike seda teile ära rääkida. Ma tahan põhiasjadeni jõuda.
Nüüd hinnast. Inimesed on välja arvutanud. Tehti eraldi uurimus – ma jälle küsimuste-vastuste ajal, kui te tahate, vastan teile, mis uurimus see oli –, kus on arvutatud, et kui me tahame aastaks 2050 jõuda kliimaneutraalsuseni, siis läheb see maksma 825 triljonit dollarit. See on umbes 30% maailma SKP‑st.
Tulen tagasi selle juurde, et kogu kliimapoliitika on hiiglaslik rikkuse ümberjagamise mehhanism. See 825 triljonit võetakse ära meilt elektriarvetega, bensiiniarvetega, küttearvetega, kõikide muude asjadega, CO2 maksudega ja antakse põhimõtteliselt Al Gore’i ja Klaus Schwabi kätte. Kui me nüüd need numbrid paneme kokku ÜRO väljakuulutatud eesmärgiga ja selle raha sinna kõrvale paneme, siis 1 miljard kulu, 1 miljard kulutatud raha annab 0,000009% Celsiuse kraadi vähendamist. 1 miljard! Üheksa, mille ees on kuus nulli! Ei tundu mõistlik tegevus.
Aga tuleme Eestisse. Mis me siin globaalsetest asjadest räägime, kui meie ülesanne siin kõigil, kes me oleme saanud valijatelt mandaadi, on tegeleda Eesti inimeste heaoluga. Siinsamas Riigikogu saalis võeti vastu eesmärk kümnendi lõpuks saavutada olukord, kus kogu meie energiatootmine tuleb tuulest ja päikesest. No see on täiesti absurdne eesmärk, see ei ole teostatav mitte ühegi trikiga. Aga kui sinna panna hinnasilt juurde, siis kõige-kõige odavamad hinnangud, mida ma olen näinud, ja me kõik saame aru, et need on tegelikult ju blufitud väiksemaks, et natukenegi jätta muljet, et see on teostatav, järgmise seitsme aasta jooksul tuleks kulutada 15 miljardit eurot Eestis.
15 miljardit! See tähendab 2,1 miljardit aastas. Näiteks 2022. aastal maksid Eesti ettevõtted ja majapidamised elektri ja gaasi ja kütuse hinna tõusu tõttu ekstra või tavapärasest rohkem 1,5 miljardit eurot. Aga kui me tahame tuule ja päikese peale üle minna, siis me peaksime maksma järgmisel aastal 2,1 miljardit, no võib-olla mõnel aastal rohkem, mõne aastal vähem, ehk veelgi‑veelgi enam. Kui teist kellelegi tundus, et 2022. aastal ikka veel liiga vähe maksite elektri, bensiini, diisli ja gaasi eest, siis ärge muretsege, rohepöörajad suurendavad seda kulu veel kolmandiku võrra, et saada see 0,000009 kraadi kliimamuutust kätte.
Loomulikult me kõik teame, et päike paistab tasuta, tuul puhub tasuta. Muide, põlevkivi on maapinna sees ka täiesti tasuta, aga selle sealt välja saamine, selle elektriks tegemine maksab. Täpselt samamoodi maksab päikesepaiste muutmine elektriks, veelgi enam, selle päikesepaiste käest saadud elektri toomine sinu koju maksab eriti palju. Mis siis maksab? Kõigepealt loomulikult maksavad need tuulikud ja päikesepargid ise. Kui me arvutaksime sinna juurde veel nende keskkonnajalajälje, nii sellesama CO2‑heitme, millest rääkis siin eelmine kõneleja, ja kui me arvutame sinna juurde ka kõikvõimalikud kaevandamise ja veekulud ja kõik selle muu kulu, mis sinna juurde tuleb seoses nende tohutute ehitiste loomisega, siis keskkonnamõju on hävitav. Hävitav! Aga me ei arvuta seda, sellepärast et me valetame endale, et me teeme maailma rohelisemaks. See on ainult asja üks osa, asja üks kulu. Suurem kulu on salvestustehnoloogia ja salvestustehnoloogiat tänapäeval tegelikult olemas ei ole. Aga see salvestustehnoloogia on hiigelkallis.
Toon lihtsalt ühe näite teile veel. Kui ma rääkisin enne 825 triljoni suurusest kulust, siis ainuüksi selleks, et neid muldmetalle kätte saada, mida on meil vaja auto akudeks ja kõikideks nendeks suurteks salvestustehnoloogiateks, muldmetallide 2019. aasta hindades 160 triljonit dollarit. 160 triljonit dollarit! Ainult et tegelikult need hinnad ei ole lineaarsed, sest kui nõudlus kasvab, siis kindlasti kasvab ka kulu, kusjuures kättesaadavad maardlad lähevad haruldasemaks.
Nüüd, kui me tahaksime minna üle elektriautodele niimoodi, et iga tänasel päeval ringisõitev auto on asendatud, sisepõlemismootoriga auto on asendatud elektriautoga, siis oleks meil vaja kaevandada väga haruldasi metalle, liitiumit, koobaltit, vanaadiumit, grafiiti, germaaniumit. Ja selle jaoks, et teha üleminek ainult autovaldkonnas – pange tähele, me ei tegele veel päikesepatareide ja kõige muuga –, selle jaoks oleks vaja kõigepealt, et liitiumikogust saada, oleks vaja 9452 aastat järjest kaevandada liitiumit 2019. aasta mahtudes, et teha üleminek elektriautodele. 9500 aastat kõigpealt kaevandame liitumit, et aastaks 2030 minna üle elektriautodele. Geniaalne!
Veel mõned toredad näited. Vanaadiumit tuleks kaevandada 67 481 aastat 2019. aasta mahtude juures, et elektriautodele üle minna 2030. aastaks. Kõigepealt 67 000 aastat kaevandame ja siis läheme seitsme aastaga üle elektriautodele. Geniaalne! Ma ei hakka siia juurde lisama. Need numbrid on lihtsalt nii pöörased, millest me räägime, ja need numbrid, ma veel kord kordan üle, ei ole tegelikult võrreldavad. 2019. aasta hinnad ei jää ju püsima, kui nõudlus kasvab 67 000 korda. See ei ole loogiline. Mida see teeb meie keskkonnaga, mismoodi me kaevame terved maailmaosad üles, sellest ei ole ka mõtet rääkida.
See toob meid tegelikult väga lihtsa järelduse juurde. Rohepööre ei ole mitte üleminek fossiilkütustelt mingisugusele taastuvenergiale, rohepööre ei ole üleminek sisepõlemismootoriga autodelt elektriautodele, see on üleminek olemasolevalt tehnoloogialt olematule tehnoloogiale ehk autodega ühiskonnast autodeta ühiskonda, elektriga ühiskonnast elektrita ühiskonda.
Tulen tagasi oma sissejuhatuse juurde: rohepööre on suurim rikkuse ja vabaduse ümberjagamise mehhanism, mida me oleme näinud oma silmadega terve, ma ei tea, inimkonna ajaloo jooksul. Kõigilt võetakse ära nii raha kui ka vabadused ja siis see väike eliit, kes seda meile kõike korraldab ja otsustab, nendele jätkub. Nemad saavad isegi putukate asemel jätkuvalt liha süüa ja nemad saavad ikkagi jätkuvalt eralennukitega lennata, seepärast et nad päästsid planeedi ära meiesuguste käest. Hästi lihtne asi, mida on vaja selgelt öelda: see räkit tuleb peatada, see hullus tuleb peatada! Sellega ei saa nõus olla. See on meie kõige tähtsam võitlust. Kui me tahame säilitada oma normaalse elu ja normaalse elatustaseme, siis tuleb kategooriliselt öelda ei sellele plaanile.”


Online-kasiino saavutab edu reaalajas mängudegaViimastel aastakümnetel on netikasiinode levik ja kasutamine plahvatuslikult kasvanud. Interneti vahendusel mängitava kasiino käibe- ja kasvutrendidega ei suuda sammu pidada ükski teine meelelahutustööstuse haru. Kui alguses lõid veebikasiinodes laineid online-slotikad ja muud klassikalised hasartmängud, siis nüüdseks on populaarseks muutunud reaalajas mängude ülekanded ja mängusaated.
Populaarsed ja usaldusväärsed veebikasiinod nagu https://posido.com/ee oskavad mängijate ootuste ja ajaga kaasas käia ning pakuvad oma valikus alati ka reaalajas ehk live mänge. Mida tähendab reaalajas mäng ja miks on see mängijate poolt armastatuks saanud?
Mis on reaalajas kasiinomängud?
Reaalajas ülekantavad ehk live kasiinomängud on sisuliselt samad mängud, nagu tuntud lauamängud maapealsetes kasiinodes. Suur erinevus seisneb selles, et mängija saab nö lauas istuda oma mugavast kodust ja diiler asub mängulauaga hoopis kasiino telestuudios. Kaartide jagamisest või täringu veeretamisest tehakse mängijate seadmetesse otseülekanne ja kõik mängijad saavad samal ajal mängu käiku jälgida.
Kasiino mängustuudiote tasemed on erinevad, kuid parimad korraldajad on investeerinud märkimisväärseid summasid kvaliteetsete ülekannete tagamiseks ja luksuslike stuudiote ehitamiseks. Voogedastuse tehnoloogia abil mängitakse peamiselt populaarseid lauamänge nagu pokker, blackjack ja rulett.
Miks mängijad live kasiinomänge armastavad?
Reaalajas ülekannete abil mängimisel on võrreldes maapealse kasiino külastamisega või arvutiprogrammi vastu mängimisega võrreldes loomulikult mitmeid eeliseid. Mängijad nimetavad peamise plussina võimalust diileri ja teiste mängijatega suhelda. Seda saab loomulikult teha ka tavalises kasiinos, aga kuna neid jääb Eestis aina vähemaks, siis paljudes piirkondades on kasiinosse sõitmine kulukas ja tüütu tegevus.
Paljud inimesed eelistavad arvutiga mängimisele pigem sotsiaalsust ja reaalsete inimestega suhtlemist. Ühine mängimine annab erinevates asukohtades ja maailmajagudes elavate sõpradega ühise mängulaua taga kohtuda ja omavahelisi võistlusi korraldada.
Oluliseks faktoriks ja eeliseks veebikasiinode puhul on kahtlemata mugavus, mida paljud mängijad eelistavad. Ka maapealse kasiino külastamine on sündmus, kus värviline ja salapärane interjöör tekitab erinevaid emotsioone. Võimalus inimestega suhelda, melu nautida ja toredaid jooke nautida on vahelduseks kindlasti väga tore, kuid tänapäeva inimene eelistab igas olukorras mugavust.
Enamik regulaarsed mängijaid eelistavad pigem mängida kodust või mugavalt ja kiirelt oma mobiilsest seadmest. Maapealsete kasiinode külastamise harjumus jääb aina vähemaks ja kuulub pigem Las Vegase ja Macau meeleolukate nädalalõppude rubriiki.
Mängude rohkus annab võimaluse valida
Veebikasiinode suureks eeliseks on võimalus pakkuda lugematul arvul erinevaid mänge või samade mängude erinevaid variatsioone. Ühest online kasiinost teise liikumine võtab sekundeid ja valikuvõimalused võivad silme eest kirjuks võtta. Nii suurt valikuvõimalust füüsilisel kasiinol ka parima tahtmise juures võimalik pakkuda ei ole, kuid võib-olla polegi vaja?!
Veebis mängimise eeliseks on demomängude olemasolu – mängijal on võimalus enne oma rahaga panustamist proovida ja testida, kas nad saavad mängureeglitest aru ja kas mäng neile meeldib. Nimetatud reegel ei kehti küll live mängude kohta, kuid mitmetesse laudadesse saab koha osta väga väikese summa eest.
Veebikasiinode populaarsusest võidavad ka teised tööstusharud
Kasiinode tegevus on enamikes riikides rangelt reguleeritud ja kontrollitud. Lisaks survele arendada pidevalt erinevaid, uusi ja põnevaid mänge, peavad operaatorid järgima suurt hulka erinevaid regulatiivseid nõudeid. Mängijate isikute tuvastamine, rahapesu vältimine ja kontroll, turvalised makselahendused, mängude usaldusväärsuse tagamine ja isikuandmete kaitse on vaid mõned näited valdkondadest, milles veebikasiino peab suutma orienteeruda.
Nagu näha, saavad siit lisaks mänguarendajatele tööd ka mitmed teised tehnoloogiasektorid, mis ei ole ainult kasiinodega seotud. Meie jaoks juba harjumuseks saanud Mobiil-ID või Smart-ID ei ole kaugeltki levinud tuvastamismeetodid mujal maailmas. Kasiinosektoris on aktiivselt alustatud ka tehisintellekti kasutamist nii mängude loomisel kui vastutustundliku mängimise tuvastamiseks ja propageerimiseks.
Tähelepanu! Tegemist on hasartmängu reklaamiga. Hasartmäng pole sobiv viis rahaliste probleemide lahendamiseks. Tutvuge reeglitega ja käituge vastutustundlikult!


Pettuse korraldanud spetsialist ravis vaimeKahe patsiendi lähedased pöördusid kuu aega tagasi Viljandi haigla poole, sest olid digiregistratuurist avastanud, et nende lähedane peaks minema vastuvõtule, millest keegi midagi ei teadnud. Selgus, et üks haigla meedik oli oma vastuvõtule registreerinud sisuliselt suvalisi inimesi. Eelmise kuu lõpust ta enam haiglas ei tööta.
Tervisekassale peab haigla nüüd tagastama mõnisada eurot, sest raha on sõna otseses mõttes välja petetud. Pettuse korraldanud töötaja nime haigla ei avalda, öeldes vaid, et see oli õendustasandi spetsialist, kellel olid oma vastuvõtud ja kes oli haiglas ametis olnud kümmekond aastat.
Haigla avastas enda korraldatud uurimise tulemusena, et töötaja oli enda ambulatoorsele vastuvõtule teinud 13 fiktiivset registreeringut. Tema erialal vastuvõtule pääsemiseks pole vaja pere- või eriarsti saatekirja. Tööandjal tekkis arusaam, et spetsialist on tööga hõivatud, ning talle maksti töötasu vastuvõttude eest.
«Teadaolevalt olid sellised vastuvõtud detsembris ja jaanuaris,» lisas Viljandi haigla kvaliteediteenistuse juht Kätlin Venderström.
Kui pettus ilmsiks tuli, küsis haigla juhtkond töötajalt seletust. Seletuskirja ta ka kirjutas, kuid selles toodud põhjendused olid Venderströmi sõnul omavahel vastuolus. «Motiivid on segased,» nentis Venderström. «Üks on tõenäoliselt majanduslik huvi, sest selle töö spetsiifika tõi lisatasu.»
Kui vastuvõtuajad oleksid olnud tühjad, oleks töötaja suunatud tegema teisi töid, sealhulgas valveid oma osakonnas. Fiktiivsed ambulatoorsed vastuvõtud andsid talle aga justkui piisava töökoormuse ning valvete hulk võis jääda väiksemaks.
Selliseid pettusi, nagu jaanuaris ilmsiks tuli, ei ole haigla kinnitusel Viljandis varem olnud.
Tervisekassal tuleb aga iga päev tegelda raviarvetega teenuste eest, mida patsientidele pole tegelikult osutatud. Näiteks mullu ja tunamullu tehtud kontrolli tulemusena nõuti meditsiiniasutustelt tagasi kokku ligi miljon eurot. Kõige rohkem tagasinõudeid esitati günekoloogia ja hambaravi valdkonnas. Seejuures täpsustas tervisekassa järelevalveosakonna juhataja Jelena Kont, et paljudel juhtudel on eksimused tahtmatud. «Aastas esitatakse meile ligi kümme miljonit raviarvet ja ikka tuleb ette,» nentis Kont.
Siiski avastab tervisekassa ka sihipäraseid ja süsteemseid pettusi, mis toovad kaasa leebemal juhul leppetrahvi ning halvemal juhul lepingu lõpetamise või kriminaalmenetluse. Viljandi haiglaga pole pettuste tõttu lepinguid lõpetatud ega ühtegi kriminaalasja alustatud.
Tervisekassa kontrollib küll pidevalt, aga siiski pisteliselt raviarveid ning leiab seejuures hulga vigu. Näiteks mullu vaadati üle 26 000 arvet ja 8000 neist olid põhjendamatud. Sellistele pettustele, nagu pandi toime Viljandi haiglas, on võimalik jälile saada suuresti vaid patsiendi abiga.
Fiktiivseid vastuvõtte saavad avastada inimesed ise, kui nad uurivad oma kontot patsiendiportaalis digilugu.ee. Sealt on võmalik leida raviarveid ja neid vaidlustada. Kui palju inimesi digilugu vaatab ja kui tihti nad seda teevad, ei osanud tervisekassa esindajad arvata.
Kui raviasutuste esitatud arvetest leidis tervisekassa mullu tuhandeid rikkumisi, siis digiloo kaudu tuli 44 kaebust. 13 juhul küsiti raha tagasi ja ühel juhul määrati leppetrahv.
Viljandi haigla juhtumi puhul ei ole tervisekassa järgmised käigud veel teada. Kindlasti tuleb haiglal tagastada mõnisada eurot, mis valede raviarvetega saadi. Kas haigla läheb seda raha endiselt töötajalt tagasi nõudma, ei ole veel otsustatud.


Kelmid petsid kohalikult naiselt välja 27 000 eurotPolitsei hakkas uurima juhtumit, kus investeerimishuviliselt peteti välja ligemale 27 000 eurot.Esmastel andmetel liitus Pärnumaa naine möödunud aasta novembris platvormiga, mis pakkus võimalust teenida tulu krüptorahas. Naine tegi mitme kuu jooksul makseid ja kui soovis raha platvormilt välja võtta, siis seda talle ei võimaldatud.Juhtunu asjus alustas Lääne ringkonnaprokuratuur kriminaalmenetlust karistusseadustiku niisuguse seadusepügala alusel, mis käsitleb kelmust.(PP)


Pettuse korraldanud spetsialist ravis vaimeMEDITSIINKahe patsiendi lähedased pöördusid kuu aega tagasi Viljandi haigla poole, sest olid digiregistratuurist avastanud, et nende lähedane peaks minema vastuvõtule, millest keegi midagi ei teadnud. Selgus, et üks haigla meedik oli oma vastuvõtule registreerinud sisuliselt suvalisi inimesi. Eelmise kuu lõpust ta enam haiglas ei tööta.Tervisekassale peab haigla nüüd tagastama mõnisada eurot, sest raha on sõna otseses mõttes välja petetud. Pettuse korraldanud töötaja nime haigla ei avalda, öeldes vaid, et see oli õendustasandi spetsialist, kellel olid oma vastuvõtud ja kes oli haiglas ametis olnud kümmekond aastat.Haigla avastas enda korraldatud uurimise tulemusena, et töötaja oli enda ambulatoorsele vastuvõtule teinud 13 fiktiivset registreeringut. Tema erialal vastuvõtule pääsemiseks pole vaja pere- või eriarsti saatekirja. Tööandjal tekkis arusaam, et spetsialist on tööga hõivatud, ning talle maksti töötasu vastuvõttude eest.«Teadaolevalt olid sellised vastuvõtud detsembris ja jaanuaris,» lisas Viljandi haigla kvaliteediteenistuse juht Kätlin Venderström.Kui pettus ilmsiks tuli, küsis haigla juhtkond töötajalt seletust. Seletuskirja ta ka kirjutas, kuid selles toodud põhjendused olid Venderströmi sõnul omavahel vastuolus. «Motiivid on segased,» nentis Venderström. «Üks on tõenäoliselt majanduslik huvi, sest selle töö spetsiifika tõi lisatasu.»Kui vastuvõtuajad oleksid olnud tühjad, oleks töötaja suunatud tegema teisi töid, sealhulgas valveid oma osakonnas. Fiktiivsed ambulatoorsed vastuvõtud andsid talle aga justkui piisava töökoormuse ning valvete hulk võis jääda väiksemaks.Selliseid pettusi, nagu jaanuaris ilmsiks tuli, ei ole haigla kinnitusel Viljandis varem olnud.Tervisekassal tuleb aga iga päev tegelda raviarvetega teenuste eest, mida patsientidele pole tegelikult osutatud. Näiteks mullu ja tunamullu tehtud kontrolli tulemusena nõuti meditsiiniasutustelt tagasi kokku ligi miljon eurot. Kõige rohkem tagasinõudeid esitati günekoloogia ja hambaravi valdkonnas. Seejuures täpsustas tervisekassa järelevalveosakonna juhataja Jelena Kont, et paljudel juhtudel on eksimused tahtmatud. «Aastas esitatakse meile ligi kümme miljonit raviarvet ja ikka tuleb ette,» nentis Kont.Siiski avastab tervisekassa ka sihipäraseid ja süsteemseid pettusi, mis toovad kaasa leebemal juhul leppetrahvi ning halvemal juhul lepingu lõpetamise või kriminaalmenetluse. Viljandi haiglaga pole pettuste tõttu lepinguid lõpetatud ega ühtegi kriminaalasja alustatud.Tervisekassa kontrollib küll pidevalt, aga siiski pisteliselt raviarveid ning leiab seejuures hulga vigu. Näiteks mullu vaadati üle 26 000 arvet ja 8000 neist olid põhjendamatud. Sellistele pettustele, nagu pandi toime Viljandi haiglas, on võimalik jälile saada suuresti vaid patsiendi abiga.Fiktiivseid vastuvõtte saavad avastada inimesed ise, kui nad uurivad oma kontot patsiendiportaalis digilugu.ee. Sealt on võimalik leida raviarveid ja neid vaidlustada. Kui palju inimesi digilugu vaatab ja kui tihti nad seda teevad, ei osanud tervisekassa esindajad arvata.Kui raviasutuste esitatud arvetest leidis tervisekassa mullu tuhandeid rikkumisi, siis digiloo kaudu tuli 44 kaebust. 13 juhul küsiti raha tagasi ja ühel juhul määrati leppetrahv.Viljandi haigla juhtumi puhul ei ole tervisekassa järgmised käigud veel teada. Kindlasti tuleb haiglal tagastada mõnisada eurot, mis valede raviarvetega saadi. Kas haigla läheb seda raha endiselt töötajalt tagasi nõudma, ei ole veel otsustatud.Iga inimene saab ise oma digiloost vaadata, kas ta on haiglas vastuvõtule registreeritud või mitte. Kui vastuvõtte ees pole, on andmelahter tühi. MARKO SAARMMARKO SUURMÄGI


Naine andis raha ära8. veebruaril alustas politsei kriminaalmenetlust selles, et möödunud aasta novembrikuus liitus Pärnumaal elav naine platvormiga, mis pakkus võimalust teenida tulu krüptorahas. Ta tegi mitme kuu jooksul makseid ja kui soovis raha platvormilt välja võtta, seda talle ei võimaldatud. Kelmusega tekitati naisele varalist kahju ligi 27 000 eurot.OHTULEHT.EE