Pangad riisuvad õppelaenudelt koore, aga tudengeid pitsitatakse röövellike üürihindadega„Esiteks peaks kindlasti tegelema õppetoetuste kaasajastamisega, kuna tänased summad jäävad juba alla elatusmiinimumi. Meil võib ametlikult küll olla tasuta kõrghariduses, aga tegelikult peab enamik tudengeid õppimisega kaasnevate kulude katmiseks ikkagi ka tööl käima,“ nentis Eesti Üliõpilaskondade Liidu juht Marcus Ehasoo.
Üliõpilaste esindajad juhtisid riigikogu istungil teravalt tähelepanu tudengite üha trööstitumale olukorrale, kusjuures tunneli lõpust paistab praegu vaid pimedust. Kui midagi ette ei võeta, siis ähvardab allakäik kogu hariduse ja teaduse innovatsioon Eestis.
„Kõik tudengite sotsiaalsed garantiid on tänasel päeval vähemalt üle kümne aasta aegunud,“ osutas Eesti Üliõpilaskondade Liidu juht Marcus Ehasooo tudengite õnnetule olukorrale, mis kriisiaegade tõttu lõplikult katkemas. Ehasoo sõnul käib lausa 70 protsenti tudengitest tööl, kusjuures 80 protsenti teeb seda otseselt isiklike õpingute rahastamiseks. „Meil võib olla küll ametlikult tasuta kõrgharidus, aga näiteks sellises tavapärases olukorras, kus tullakse väiksematest asulatest suurematesse keskustesse haridust omandama, kerkib koheselt esile üüri maksmise vajadus. Kusjuures üürid on üliõpilasi koondavates keskustes kõrged. Näitaks Tallinnas näeme iga sügis ikka uuesti, kuidas kinnisvaraturg tudengite selgadel sõna otsese mõttes liugu lasevab, hakates üüre õppimise eel kiiresti kasvatama. Aga mujalt pärit tudengitel pole muud võimalust, kui sellisele väljapressimisele alluda – vastasel juhul ta lihtsalt õppida ei saagi.“
Toetused alla elatusmiinimumi
Ehasoo sõnul polevat meil isegi vajadust toetuste massiliseks tõstmiseks, vaid pigem tuleks vaadata tudengite sotsiaalsete garantiide komplekti tervikuna. „Esiteks peaks kindlasti tegelema õppetoetuste kaasajastamisega, kuna tänased summad jäävad juba alla elatusmiinimumi. Sotsiaaldemokraadid on valimislubadustes välja käinud toetuse tõstmise viiesaja euroni. See oleks vähemalt mingigi algus,“ rääkis ta.“
Riigikogu kõrghariduse toetusrühma esimehe Margit Sutropi sõnul on vajaduspõhised õppetoetused hetkel 75–220 eurot kuus ja tulemusstipendium 100 eurot kuus. Tegemist on saadiku sõnul naeruväärsete summadega. „Seetõttu õpivad tudengid töötamise kõrvalt, mitte vastupidi. See aga viib alla kõrghariduse kvaliteedi ja halvendab tudengite tervist,“ tõdes Sutrop.
Üliõpilaskondade Liidu juhi Marcus Ehasoo hinnangul on oluline ka see, et õppelaenude tingimused tehtaks ümber nii, et lähtutaks ikkagi üliõpilaste, aga mitte pankade huvidest. „Esiteks tuleks pikendada seda aega, millal tuleb hakata võetud laenu tagasi maksma. Tudengile peab jääma aega õpingute lõpetamiseks ja töökoha leidmiseks, mis omakorda võimaldaks tal selle laenu rahulikult tagasi maksta. Lisaks tuleb langetada õppelaenu intresse, mis kipuvad tänasel päeval enamasti viie protsendi juurde jääma. Vastasel juhul tekib mulje, nagu polekski õppelaenu eesmärgiks mitte tudengite õpingute toetamine, vaid hoopis panga nuumamine.“
Lisaks neile meetmetele tuleks Ehasoo sõnul parandada ka stipendiumikultuuri, mis olevat meil hetkel üsna kehvakene. „Eestis antakse tudengitele ühekordseid stipendiume, see aga ei taga rahulikuks õppimiseks vajalikku kindlust. Stipendiumid peaksid olema ikkagi sellised, mis aitavad kraadi omandamist tõepoolest ka päriselt rahastada,“ leidis ta.
Kui riik üliõpilaste poolt lauale toodud probleeme lahendama ei asu, siis hakkab aja jooksul üliõpilaste arv eeldatavasti langema. „Aga see polegi veel kõige hullem,“ rääkis Ehasoo. „Kõige hullem on, et meie hariduse ja teaduse innovatsioon aeglustub ja võib olla peatub hoopis. Rasketes tingimustes virelevate tudengite motivatsioon hajub. Järjest vähem hakkab peale tulema uusi säravaid õppejõudusid ja entusiastlikke spetsialiste, kes panustaksid meie riigi innovatsiooni ja konkurentsivõimelisuse tagamisse.“
Ebavõrdne ligipääs haridusele
Arenguseire keskuse eksperdi Kaire Põdra hinnangul näeme, et paberi peal justkui tasuta saadava kõrghariduse omandamiseks peavad paljud tudengid märkimisväärseid majanduslikke pingutusi tegema. Küsimuse all on ka sotsiaalse õigluse ja ligipääsetavuse küsimused. Nii näiteks on meie ülikoolid koondunud suurematesse keskustesse. See omakorda tähendab, et mujalt õppima asujad peavad igatahes üüripinnad leidma ja nende eest ka igakuiselt tasuma. Keskustes sündinud ja kasvanud noortel on enamasti aga võimalus ka pere juures elada.
„Andmed näitavad, et just kõrgharidusega vanemate lapsed omandavad samuti suurema tõenäosusega kõrghariduse. See omakorda tekitab küsimuse, millest selline hariduse ebavõrdne jaotumine on tekkinud,“ rääkis Põder. „Samuti jõuab vene keelsete koolide lõpetajaid ülikoolidesse vähem. Neid probleeme peaks kindlasti põhjalikumalt uurima.“
Ka riigikogu saadik Margit Sutrop leidis, et oluline on leida vastus sellele, kuidas tuua sotsiaalmajanduslikult keerukamatest tingimustest pärit inimesi rohkem kõrgharidusse jõuaks.
„Meil on küll tasuta kõrgharidus, aga nagu välja tuleb, siis pole see tudengite jaoks sugugi odav,“ osutas saadik selgele vastuolule meie haridussüsteemis. Tasuta kõrgharidus on Suptropi sõnul eestlaste seas ka väga populaarne, seepärast ei leiaks ettepanek selle kaotamise kohta eeldatavasti kuigi head vastuvõttu. Ka siis, kui sellise ettepaneku eesmärgiks oleks näiteks võimekamate tudengite senisest suurem toetamine, et nad saaksid rohkem õppetööle keskenduda.
„Uuringute järgi pooldab ligemale 90 protsenti meie inimestest tasuta kõrgharidust. Seega peab olema mõni väga julge erakond, kes hakkaks sellises olukorras tasulisest kõrgharidusest rääkima,“ tõdes ta. Saadiku sõnul püütakse riigikogus lähematel aegadel ka selgust saada neis küsimustes, et keda siis ikkagi toetada tuleks, mille alusel ja missuguses ulatuses.


Varavastaste kuritegude arv suurenes aastaga neljandiku võrraTALLINN, 15. veebruar, BNS – Justiitsministeeriumi 2022. aasta kuritegevuse ülevaatest selgub, et varavastased kuriteod moodustasid suurima osa ehk 46 protsenti kuritegudest ning kokku registreeriti neid 3 protsenti rohkem kui aasta tagasi, neist enim Harju-, Ida-Viru- ning Tartumaal.
Kui 2020. aastani registreeriti varavastaseid kuritegusid järjest vähem, siis nüüd on nende arv taas suurenenud eeskätt varguste tõttu. "Vargused on varavastaste kuritegude seas domineerinud läbi aastate. Nendele järgnevad kelmused ja arvutikelmused ning omastamised," ütles justiitsministeeriumi analüüsitalituse nõunik Andri Ahven.
Aastaga suurenes ennekõike kauplustes toime pandud varguste arv, mida registreeriti 23 protsenti enam kui aasta varem. Eeskätt varastati esmatarbekaupasid - juust, vorst, šokolaad ja kohv, aga ka kosmeetikat ning alkoholi. Valdav osa kauplusevargustest olid süstemaatilised vargused.
Sõidukivarguste arv vähenes aastaga 17 protsenti. Pea järjepidevalt on vähenenud röövimised, mida registreeriti mullu kuus korda vähem kui eelmise kümnendi algul.
Kõige rohkem varavastaseid kuritegusid registreeriti mullu Harjumaal. Nende kuritegude poolest paistavad enam silma ka Ida-Virumaa ja Tartumaa, nende järel Pärnumaa ja Lääne-Virumaa.
Justiitsministeeriumi nõuniku Andri Ahvena sõnul registreeritakse varavastaseid kuritegusid rohkem eeskätt linnades, kus on palju varastele huvi pakkuvaid suuri kauplusi. Eelmisel aastal pandi kauplustes toime enam kui pool ehk täpsemalt 54 protsenti kõigist vargustest.
2023. aastal plaanib justiitsministeerium vargusi põhjalikult analüüsida. Eesmärk on saada teada, millised on peamised varguste toimepanijaid iseloomustavad asjaolud. "Täpsem teadmine vargusi toime pannud inimeste kohta võimaldab otsustada, kuidas oleks sääraseid kuritegusid võimalik ühe või teise inimeste grupi seas vähendada," selgitas Andri Ahven justiitsministeeriumist.
Kuritegevuse ametlik statistika kajastab politseile ja teistele õiguskaitseasutustele teatavaks saanud kuritegusid. Registreeritud juhtumite statistika üksi ei näita kuritegude arvu, vaid peegeldab ainult osa kogu kuritegevusest. Statistika kõrval jälgib justiitsministeerium ka uuringutega kogutud teavet.
Tallinna toimetus, +372 610 8852, sise@bns.ee
Baltic News Service


Sotsiaalteadlane: suunamudijate ja veebikelmide vahel jookseb õrn piir    Veebis tegutsevate petturite eesmärk on panna inimesi reageerima, olgu siismeelitamise või hirmutamise abil. Seejuures seostavad kelmid oma sõnumeid osavalt kehtiva olukorraga. Nii mõnestki küljest on sellisel tegutsemisel sarnasusi suunamudijatega, järeldab Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi lektor Kristjan Kikerpill oma hiljutises uurimistöös.   "Eriti ohtlikud on niinimetatud lühikelmused, kus luuakse seos ohvrile parasjagu päevakorral oleva olukorraga. Näiteks võib kelm ära kasutada seda, et inimesel on elektriarve maksmata või ta ootab pakki. Järsku tuleb väga sobiv kiri, mis väidab, et pakiga on tekkinud tõrge ja tuleb midagi juurde tasuda," arutles Kikerpill."Eriti ohtlikud on niinimetatud lühikelmused, kus luuakse seos ohvrile parasjagu päevakorral oleva olukorraga. "Kelme, kes pettuse sooritamiseks püüavad kõigest väest ehtsad ja usutavad välja näha, nimetab Kikerpill ehtvõltsideks (ingl. k. authentifakes). Ka veebikeskkonnas tegutsevad suunamudijad disainivad oma isiksust ja enda ümbrust, et paremini oma publiku tähelepanu püüda. Arvestades sisuloojate üleüldist populaarsust võib läbilöömiseks olla tarvis luua kuvand, millel pole tegelikkusega palju pistmist.   Väärinfo äratundmine  Kuigi neid ei saa ega tohi Kikerpilli sõnul ühte patta panna, võib suunamudijate ja veebikelmide käitumises siiski olulisi paralleele näha. Eriti puudutab see tähelepanu püüdmise taktikaid ja viise, kuidas inimesi nii-öelda lõo otsas hoida. "Küsimus on selles, mis on sedalaadi maskide loomise eesmärk ja kas see on lubatud või mitte.""Kohati on need äravahetamiseni sarnased, sest suhtlust ja enda kuvandit disainitakse publiku ootuseid järgides. Mõlemad kasutavad ära ühiskondlikku konteksti, et nende sõnumid oleks mõjusamad. Küsimus on selles, mis on sedalaadi maskide loomise eesmärk ja kas see on lubatud või mitte," rääkis Kikerpill.  Varasemad uurimused on näidanud, kuidas inimestel on loomulik kalduvus eeldada, et neile edastatav informatsioon on tõene. Kahtlustama hakkavad nad midagi alles siis, kui miski edastava sisus kahtluse tekkeks põhjuse annab. "Minu jaoks ongi küsimus selles, kui tundlik meil see sensor on ja kui palju erinevad suhtluskeskkonnad, kus me viibime, kaasa arvatud sotsiaalmeedias tegutsevad suunamudijad, seda sensorit nõrgestavad," arutles Kikerpill. Kuna teatud suunamudijate ja netikelmide mõjutamispraktikad on sarnased, tekitab see Kikerpilli sõnul uusi küsimusi. Kas näiteks õiguspärase ehtvõltsi loomine, mis suunamudijatele oma isiku turustamisest kasu toob, loob ühtlasi ka soodsama pinnase kelmide õigusvastase tegevuse lõksu langemiseks?  Faktid vs omakasu  Autori sõnul ei ole tema arutluse eesmärk keelamine või ettekirjutuste tegemine. Küll aga juhib ta tähelepanu mitmetele probleemsetele olukordadele. Näiteks võib juba paljude kõrvu jõudev isik otsustada ühel või teisel põhjusel faktide põhjal kujundatud arvamuselt liikuda niinimetatud uhhuu-teemadele või nullist alustav isik valibki uhhuu-teemadele keskendumise, sest faktilisest paikapidavusest on olulisem omakasu ja tähelepanu. "Ja kui seal on juba suur arv kaasarõõmustajaid, mis siis saab? Kui inforuum on täis vähem-kui-faktipõhist sisu, mis pole ka kuidagi konkreetselt ulmekirjandusena märgitud, siis miks peaksime nii väga imestama selle üle, et jäädakse kelmide eemalt vaadatuna üpris uskumatuna näivat juttu uskuma," arutles Kikerpill."Kui inforuum on täis vähem-kui-faktipõhist sisu, mis pole ka kuidagi konkreetselt ulmekirjandusena märgitud, siis miks peaksime nii väga imestama selle üle, et jäädakse kelmide eemalt vaadatuna üpris uskumatuna näivat juttu uskuma."Samuti tuleks autori sõnul küsida, millised laiemad ühiskondlikud tagajärjed on suunamudijate tegevusel, kes omakasust lähtuvalt disainivad suhtluse publikule meeldivaks, eirates seejuures fakte: "Arvamus on vaba, aga kui tulemus on täielik käojaan, mis ei põhine faktidel, kuid "kuulajatele meeldib", siis see on probleem. Halvemal juhul võib selle tulemusel kuskil suuremaks kakluseks ja rüüstamiseks minna."  Varjatud hüved  Kikerpill tuletas meelde, et võimalusel tuleks alati kasutada faktikontrolli. Eriti kui mängu tulevad rahalised kohustused, tasub kodutöö ära teha ja mitte jälgida teatud mõjukuse saavutanud suunamudijate nõuandeid pimesi. Samas on aina raskem eristada, kas sisuloojale endale tõepoolest meeldib mõni film ja toode, või ta teeb seda reklaamina mingisuguse rahalise tasu või mõne muu hüve eest.  "Populaarsemate suunamudijate sõnumid jõuavad väga paljude inimesteni. Kui see on siiras ja võib-olla inimene lihtsalt arvab midagi, millega me ei nõustu, siis on tegemist mõtte- ja sõnavabaduse alla kuuluvaga. Kui aga mängus on varjatud hüved, siis on põhjust olla rohkem murelik," kommenteeris Kikeprill."Kui mängus on varjatud hüved, siis on põhjust olla rohkem murelik."Olukordi, kus sõnumite ehedus on kaheldav, võib Kikerpilli sõnul näha näidetena sotsiaalsest silmakirjalikkusest. Viimane väljendub erinevusena väljapoole suunatud kommunikatsiooni ja selle vahel, mida ise oodatakse. Näiteks poliitik, kes valimiste eel häälte kogumiseks kuulutab, kuidas üks või teine toetus tõuseb kaks või kolm korda, ei pruugi teada, kust tulevad selleks vahendid ja kas see ikka on teostatav.  Seega lubatakse isikliku kasu eesmärgil rohkemat, kui teha plaanitakse või tegelikkus võimaldab. "Pärast läheb sama poliitik restorani ja tellib päevapraena märgitud šnitsli, aga talle tuuakse kaks frikadelli ja viil kurki. Ilmselgelt poliitik ärritub, kuigi ta tegi sedasama teistele hetk tagasi ka ise," rääkis Kikerpill. Kristjan Kikerpill kirjutab veebipetturlusest kogumikus Masks and Human Connections.


Varavastaste kuritegude arv suurenes enamikus maakondades, Läänemaal aga vähenesJustiitsministeeriumi 2022. aasta kuritegevuse ülevaatest selgub, et varavastased kuriteod moodustasid suurima osa ehk 46% kuritegudest. Kokku registreeriti neid 3% rohkem kui aasta tagasi, neist enim Harju-, Ida-Viru- ning Tartumaal.
Kui 2020. aastani registreeriti varavastaseid kuritegusid järjest vähem, siis nüüd on nende arv taas suurenenud eeskätt varguste tõttu. „Vargused on varavastaste kuritegude seas domineerinud läbi aastate. Nendele järgnevad kelmused ja arvutikelmused ning omastamised,“ ütles justiitsministeeriumi analüüsitalituse nõunik Andri Ahven.
Aastaga suurenes ennekõike kauplustes toime pandud varguste arv, mida registreeriti 23% enam kui aasta varem. Eeskätt varastati esmatarbekaupasid nagu juust, vorst, šokolaad ja kohv, aga ka kosmeetikat ning alkoholi. Valdav osa kauplusevargustest olid süstemaatilised vargused.
LOE KA:
Keskraamatukogu kutsub märtsis harivatele kohtumistele
Läänemaa tennisistid näitasid taas häid tulemusi
Sõidukivarguste arv vähenes aastaga 17%. Pea järjepidevalt on vähenenud röövimised, mida registreeriti mullu kuus korda vähem kui eelmise kümnendi algul.
Kõige rohkem varavastaseid kuritegusid registreeriti mullu Harjumaal. Nende kuritegude poolest paistavad enam silma ka Ida-Virumaa ja Tartumaa, nende järel Pärnumaa ja Lääne-Virumaa.
 2018. a2019. a2020. a2021. a2022. aHarjumaa58285845526665626353Ida-Virumaa10511060125813871414Tartumaa13031058106311801365Pärnumaa489489568726675Lääne-Virumaa360356335340431Raplamaa181139158209296Valgamaa142206208175224Järvamaa156145110139217Saaremaa8395132123176Võrumaa154167184188159Jõgevamaa163128170133149Viljandimaa182169213139149Läänemaa140120102135107Põlvamaa931551105482Hiiumaa1020511523Eestis kokku10 35510 152992811 50511 820Registreeritud varavastaste kuritegude arv aastatel 2018–2022 maakondade lõikes
Justiitsministeeriumi nõuniku Andri Ahvena sõnul registreeritakse varavastaseid kuritegusid rohkem eeskätt linnades, kus on palju varastele huvi pakkuvaid suuri kauplusi. Eelmisel aastal pandi kauplustes toime enam kui pool ehk täpsemalt 54% kõigist vargustest.
 2018. a2019. a2020. a2021. a2022. aHarjumaa999887108103Ida-Virumaa767894105107Tartumaa8669697787Pärnumaa5757668579Lääne-Virumaa6060575873Raplamaa5442476388Valgamaa5073746381Järvamaa5148364773Saaremaa2529403756Võrumaa4347525447Jõgevamaa5645604753Viljandimaa3936463033Läänemaa6859506753Põlvamaa3762452234Hiiumaa1121551627Eestis kokku7877758789
Tabel 2: registreeritud varavastaste kuritegude arv 10 000 inimese kohta aastatel 2018–2022
2023. aastal plaanib justiitsministeerium vargusi põhjalikult analüüsida. Eesmärk on saada teada, millised on peamised varguste toimepanijaid iseloomustavad asjaolud. „Täpsem teadmine vargusi toime pannud inimeste kohta võimaldab otsustada, kuidas oleks sääraseid kuritegusid võimalik ühe või teise inimeste grupi seas vähendada,“ selgitas Andri Ahven justiitsministeeriumist.
Kuritegevuse ametlik statistika kajastab politseile ja teistele õiguskaitseasutustele teatavaks saanud kuritegusid. Registreeritud juhtumite statistika üksi ei näita kuritegude arvu, vaid peegeldab ainult osa kogu kuritegevusest. Statistika kõrval jälgib justiitsministeerium ka uuringutega kogutud teavet.
Tutvu 2022. aasta kuritegevuse ülevaatega justiitsministeeriumi kodulehel.
* Andmed kajastavad kuritegusid, kuid mitte kõiki kauplusevargusi. Alla 200 euro suuruse kahjuga vargusi menetletakse esimesel ja teisel korral väärtegudena.


Varavastaste kuritegude arv suurenes aastaga neljandiku võrra. Kauplustest varastati eeskätt esmatarbekaupasid nagu juust, vorst, šokolaad ja kohv, aga ka kosmeetikat ning alkoholiJustiitsministeeriumi 2022. aasta kuritegevuse ülevaatest selgub, et varavastased kuriteod moodustasid suurima osa ehk 46% kuritegudest. Kokku registreeriti neid 3% rohkem kui aasta tagasi, neist enim Harju-, Ida-Viru- ning Tartumaal.
Kui 2020. aastani registreeriti varavastaseid kuritegusid järjest vähem, siis nüüd on nende arv taas suurenenud eeskätt varguste tõttu. „Vargused on varavastaste kuritegude seas domineerinud läbi aastate. Nendele järgnevad kelmused ja arvutikelmused ning omastamised,“ ütles justiitsministeeriumi analüüsitalituse nõunik Andri Ahven.
Aastaga suurenes ennekõike kauplustes toime pandud varguste arv, mida registreeriti 23% enam kui aasta varem. Eeskätt varastati esmatarbekaupasid nagu juust, vorst, šokolaad ja kohv, aga ka kosmeetikat ning alkoholi. Valdav osa kauplusevargustest olid süstemaatilised vargused.
Sõidukivarguste arv vähenes aastaga 17%. Pea järjepidevalt on vähenenud röövimised, mida registreeriti mullu kuus korda vähem kui eelmise kümnendi algul.
Kõige rohkem varavastaseid kuritegusid registreeriti mullu Harjumaal. Nende kuritegude poolest paistavad enam silma ka Ida-Virumaa ja Tartumaa, nende järel Pärnumaa ja Lääne-Virumaa.
 2018. a2019. a2020. a2021. a2022. aHarjumaa58285845526665626353Ida-Virumaa10511060125813871414Tartumaa13031058106311801365Pärnumaa489489568726675Lääne-Virumaa360356335340431Raplamaa181139158209296Valgamaa142206208175224Järvamaa156145110139217Saaremaa8395132123176Võrumaa154167184188159Jõgevamaa163128170133149Viljandimaa182169213139149Läänemaa140120102135107Põlvamaa931551105482Hiiumaa1020511523Eestis kokku10 35510 152992811 50511 820
Tabel 1: registreeritud varavastaste kuritegude arv aastatel 2018–2022 maakondade lõikes
Justiitsministeeriumi nõuniku Andri Ahvena sõnul registreeritakse varavastaseid kuritegusid rohkem eeskätt linnades, kus on palju varastele huvi pakkuvaid suuri kauplusi. Eelmisel aastal pandi kauplustes toime enam kui pool ehk täpsemalt 54% kõigist vargustest.
 2018. a2019. a2020. a2021. a2022. aHarjumaa999887108103Ida-Virumaa767894105107Tartumaa8669697787Pärnumaa5757668579Lääne-Virumaa6060575873Raplamaa5442476388Valgamaa5073746381Järvamaa5148364773Saaremaa2529403756Võrumaa4347525447Jõgevamaa5645604753Viljandimaa3936463033Läänemaa6859506753Põlvamaa3762452234Hiiumaa1121551627Eestis kokku7877758789
Tabel 2: registreeritud varavastaste kuritegude arv 10 000 inimese kohta aastatel 2018–2022
2023. aastal plaanib justiitsministeerium vargusi põhjalikult analüüsida. Eesmärk on saada teada, millised on peamised varguste toimepanijaid iseloomustavad asjaolud. „Täpsem teadmine vargusi toime pannud inimeste kohta võimaldab otsustada, kuidas oleks sääraseid kuritegusid võimalik ühe või teise inimeste grupi seas vähendada,“ selgitas Andri Ahven justiitsministeeriumist.
Kuritegevuse ametlik statistika kajastab politseile ja teistele õiguskaitseasutustele teatavaks saanud kuritegusid. Registreeritud juhtumite statistika üksi ei näita kuritegude arvu, vaid peegeldab ainult osa kogu kuritegevusest. Statistika kõrval jälgib justiitsministeerium ka uuringutega kogutud teavet.
Tutvu 2022. aasta kuritegevuse ülevaatega justiitsministeeriumi kodulehel.
* Andmed kajastavad kuritegusid, kuid mitte kõiki kauplusevargusi. Alla 200 euro suuruse kahjuga vargusi menetletakse esimesel ja teisel korral väärtegudena.


Lääne-Virumaa on varavastaste kuritegude esirinnasJustiitsministeeriumi 2022. aasta kuritegevuse ülevaatest selgub, et varavastased kuriteod moodustasid suurima osa ehk 46 protsenti kuritegudest. Kokku registreeriti neid kolm protsenti rohkem kui aasta tagasi, neist enim Harju-, Ida-Viru- ning Tartumaal, aga ka Pärnumaal ja Lääne-Virumaal.
Kui 2020. aastani registreeriti varavastaseid kuritegusid järjest vähem, siis nüüd on nende arv taas suurenenud eeskätt varguste tõttu. "Vargused on varavastaste kuritegude seas domineerinud läbi aastate. Nendele järgnevad kelmused ja arvutikelmused ning omastamised," ütles justiitsministeeriumi analüüsitalituse nõunik Andri Ahven.
Aastaga suurenes ennekõike kauplustes toime pandud varguste arv, mida registreeriti 23 protsenti enam kui aasta varem. Eeskätt varastati esmatarbekaupasid - juust, vorst, šokolaad ja kohv, aga ka kosmeetikat ning alkoholi. Valdav osa kauplusevargustest olid süstemaatilised vargused.
Sõidukivarguste arv vähenes aastaga 17 protsenti. Pea järjepidevalt on vähenenud röövimised, mida registreeriti mullu kuus korda vähem kui eelmise kümnendi algul.
Kõige rohkem varavastaseid kuritegusid registreeriti mullu Harjumaal. Nende kuritegude poolest paistavad enam silma ka Ida-Virumaa ja Tartumaa, nende järel Pärnumaa ja Lääne-Virumaa.
Justiitsministeeriumi nõuniku Andri Ahvena sõnul registreeritakse varavastaseid kuritegusid rohkem eeskätt linnades, kus on palju varastele huvi pakkuvaid suuri kauplusi. Eelmisel aastal pandi kauplustes toime enam kui pool ehk täpsemalt 54 protsenti kõigist vargustest.
2023. aastal plaanib justiitsministeerium vargusi põhjalikult analüüsida. Eesmärk on saada teada, millised on peamised varguste toimepanijaid iseloomustavad asjaolud. "Täpsem teadmine vargusi toime pannud inimeste kohta võimaldab otsustada, kuidas oleks sääraseid kuritegusid võimalik ühe või teise inimeste grupi seas vähendada," selgitas Andri Ahven justiitsministeeriumist.
Kuritegevuse ametlik statistika kajastab politseile ja teistele õiguskaitseasutustele teatavaks saanud kuritegusid. Registreeritud juhtumite statistika üksi ei näita kuritegude arvu, vaid peegeldab ainult osa kogu kuritegevusest. Statistika kõrval jälgib justiitsministeerium ka uuringutega kogutud teavet.


Elva vallajuhid said kriminaalasjast priiksElva vallavalitsuse jagatud tegevustoetused kohalikele spordiklubidele tõid eelmise aasta lõpus kaasa kriminaalmenetluse, sest õhus oli kahtlus, et vallavanem Priit Värv ja vallavalitsuse liige Margus Ivask on raha eraldades rikkunud toimingupiirangut.Veebruari alguses teatas prokuratuur, et kuritegu ei leitud, sest summad olid väikesed ja nende otsuste mõju toetuste andmisele jäi napiks. Politsei uurib nüüd asja väärteomenetluses.
Vallavalitsuses kinnitati tänavu märtsis tegevustoetuste eelnõu, mis lubas rahalist toetust 64 ühingule. Kõige suurema abi sai spordiklubidest jalgpallimeeskond FC Elva, mida vald otsustas toetada enam kui 44 000 euroga. Lisaks sai pea 11 000-eurose toetuse korvpalliklubi BC Elva.
Varsti pärast seda juhtis revisjonikomisjon tähelepanu võimalikule toimingupiirangu rikkumisele. Nimelt selgus, et toetusraha eraldamise otsustamisel olid poolthääle andnud kõik vallavalitsuse liikmed. Nende seas ka BC Elva ja FC Elva juhatusse kuulunud vallavanem Priit Värv ja vallavalitsuse liige Margus Ivask.
Toona kinnitas ringkonnaprokuratuuri avalike suhete nõunik Kauri Sinkevicius, et selle juhtumi asjus on alustatud menetlust, kuid süüdistust ei ole kellelegi esitatud.
Liiga väike summa
Lõuna ringkonnaprokuratuuri prokuröri Toomas Koitmäe sõnul lõpetas prokuratuur kahtlustust esitamata kriminaalmenetluse, milles selgitati, kas Elva vallavalitsuse liige võis endaga seotud spordiklubile tegevustoetuse eraldamise otsustamisel osalemisega panna toime toimingupiirangu rikkumise.
«Karistusseadustiku järgi on toimingupiirangu rikkumine kuritegu, kui otsuse väärtus on üle 40 000 euro ehk tegemist on suure ulatusega. Nende otsuste rahaline ulatus oli aga väiksem kui 40 000 eurot, mistõttu uurib politsei nende toetustega seotud asjaolusid väärteomenetluses,» kommenteeris Koitmäe otsust.
Korruptsioonioht puudus
Uurimise käigus ilmnes, et Elva valla tegevustoetuste taotlemise ja eraldamise kord sätestab, kuidas spordiklubidele tegevustoetuse suurus määratakse ja arvutatakse. See tähendab, et kõik Elva valla spordiklubid saavad tegevustoetust sarnastel alustel ja ühtse loogika järgi. Kuigi ametiisik võib sellises olukorras olla näivas huvide konfliktis, ei ole ametiisikul sellise otsuse tegemisel võimalik muuta ega mõjutada otsuse sisu, näiteks eelistada endaga seotud spordiklubi teistele, sest kõikidele määratakse toetusi sama süsteemi alusel olenevalt liikmete arvust, kinnitas Lõuna ringkonnaprokuratuuri prokurör.
Kuna tegevustoetust sai hulk spordiklubisid varem kokku lepitud kindla korra järgi ja võrdsetel alustel, siis hindas prokuratuur, et konkreetsel juhul oli tegemist nn rutiinse otsusega, millega ei kaasnenud korruptsiooniohtu.


Martin Helme: “See on suur skandaal, et avalikkusele valetatakse”Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) esimees Martin Helme on kriitiline nii sõjalise abi suhtes Ukrainale kui ka ses suhtes, et Eesti kätes on justkui sõja võitmine. Eesti toetab Ukrainat, mitte ei sõdi seal.
Martin Helme ütles Postimehele, et sõjalise abi osas on tema kriitika praeguse valitsuse suhtes halastamatu – meie valitsus on jätnud Eesti ilma raskerelvadest.
Eesti kaitseväelased väidavad, et seda ei ole juhtunud.
Nad valetavad! See on veel eraldi suur skandaal, et avalikkusele valetatakse. Oleme aasta jooksul ära andnud kolmveerandi oma suurtükiväest. Neist, mis olid meie toimivad üksused vahetult enne [Ukraina] sõja puhkemist – meil oli neli suutükiväe üksust, õigem termin on ilmselt haubitsad, olgu siis iseliikuvad või järelveetavad, vahet pole –, on järele jäänud üks. Asenduse saame kahe või kolme aasta pärast.
Kuid kas Ukraina sõda ei ole ka meie sõda?
Ukrainat tuleb aidata, selles küsimuses ei ole meil eriarvamust ühegi Riigikogu erakonnaga. Vaidlusküsimusi on meile aga kaks: esiteks, kui palju peab Eesti vastu võtma immigrante? Oleme võtnud maailma tasemel rekordnumbri immigrante suhtarvuna, nii suurt hulka võõraid ei ole Eestisse tulnud kunagi varem. Meil toimub praegu massiline immigratsioon ja see ähvardab hävitada meie rahvusriiki. Teine põhimõtteline eriarvamus on, et relvaabi peavad andma need riigid, mis ise ei ole rinderiigid. Oleme olnud tublikesed ja raporteerinud sellest läänele, et kiitke nüüd meid, aga seda oma inimeste elude hinnaga. See on mulle absoluutselt vastuvõetamatu!
See kõlab väga dramaatiliselt.
See ongi dramaatiline, sest me ei ela enam heal ajal.
Kas liitlassuhted ei ole need, mis meid ka kindlasti aitavad?
Ma ei ole sellega absoluutselt nõus. NATO püsib riikide iseseisval kaitsevõimel. See on NATO lepingu artikkel kolm, alles siis tuleb artikkel viis. Nüüd, Ukraina sõja ajal, me näeme, et EKRE juttu kümne aasta jooksul – esmane iseseisev kaitsevõime, oma suurtükivägi, oma õhutõrje, oma tankivägi, oma rannakaitse – on hakanud rääkima ka need hea ilma poliitikud, kes ei saanud millestki aru siis, kui veel sõda ei olnud. Taavi Rõivas (Reformierakond) rääkis elanikkonna kaitsega seoses 2016. aastal, et Eesti ei valmistu sõjaks. Kui Ukraina sõda oli juba käimas, rääkis Jürgen Ligi (Reformierakond), et relvahankeid ei ole vaja teha. [Eesti kaitseväe juhataja kindral] Martin Herem ütles, et tema prioriteetide hulka õhutõrje ei kuulu. Need inimesed ei saa aru või ei taha millestki aru saada.
Kuid sõja esimestel päevadel olid ju meie Javelinid ukrainlastele üliolulised?
Neid Javeline oleks pidanud andma teiste riikide ladudest. Olen olnud selle suhtes kriitiline algusest peale, sest me relvitustame ennast. Algusest peale on olnud ebaadekvaatne eneseimetlus see, kui oleme ette kujutanud, et Eesti kätes on Ukraina sõja võitmine. Täiesti ebaadekvaatne on olnud jutt, et Ukraina sõda on ka meie sõda. Ei ole, see on Ukraina sõda ja meie toetame neid selles sõjas.
Meil on aga aasta otsa köetud emotsioone ja ratsionaalsed tegevused on jäänud allapoole arvestust. Vastupidi, tegevused on olnud irratsionaalsed – on lastud riik üle ujutada inimestega, kellele julgeolekukontrolli ei ole tehtud. Mulle absoluutselt ei lähe korda, mismoodi sellesse suhtub manipuleeritav suur osa ühiskonnast ja mis tagajärg on sellel valimistulemustele. Minu arvates seisab meie riik silmitsi hävinguohuga ning praegune valitsus on käitunud täiesti vastutustundetult ja ettenägematult.
Kuidas oleksite pidurdanud sõjapagulaste, keda teie nimetate immigrantideks, siia tulekut?
Meie riik rahastas bussifirmasid, mis tõid siia immigrante Ukraina piiri äärest, läbi kolme-nelja riigi. Toodi kõiki, kes tahtsid. Ja ühel hetkel hakkas immigrantide liiklus tulema ju läbi Venemaa – kuidas on võimalik, et kümned tuhanded inimesed liiguvad ühest sõdivast riigist läbi teise sõdiva riigi vabalt siia?! Tegelikult teame kõik vastust: 500 euro eest saab igaüks Ukraina passi osta, nendega tulevad inimesed üle Eesti piiri ja ütlevad, et on pagulased. Teiseks: ükski teine Ida-Euroopa riik ei ole toetustega nii helde, kui on olnud Eesti. Riik maksab kinni nende siiatoomise, motiveerib seda heldete sotsiaaltoetustega, ning nüüd on riik poolest saadik venekeelne.
Teie üks esimesi valimislubadusi on, et pöörate eestlaste sündimuse kasvule. Kuidas te seda teha kavatsete?
Oleme Eestis ainus erakond, kes räägib rahvastikupoliitikast kompleksselt. Kui me iivet ei suurenda, siis kõik muu on ka mõttetu. Me võime välja surra mõne aastakümnega. Tuleb aru saada, et ei ole ühte võluvitsa, et seda suundumust muuta. Emapalga kõrval on olulised ka lasteaiakohad ja kool kodu lähedal, laste huviringid jms. Kõige olulisem on ka see, et noor pere saaks oma kodu, meil on selleks ka programm välja töötatud. Meetmed peavad olema suunatud vaid Eesti alalistele elanikele.
Mida aga tähendab teie valimislubadus, et suurendate keskmist ja töövõimelist eluiga? Kas vaktsineerimine kuulub ka eluea pikendamise meetmete hulka?
Oleme ainus erakond, kes ütleb välja, et me seisame vaktsineerimisvabaduse eest. Sundvaktsineerimist me ei luba iial Eestis teha. Probleemiks on tegelikult koroonavaktsiinid, mis ei vasta vaktsiini definitsioonile ehk need ei hoia ära nakatumist ega haigestumist.
Kas te ei usu seda statistikat, et vaktsineeritud inimesed haigestuvad harvem ja haiguse kulg on neil leebem?
Tegelikult on statistika vastupidine! Kõige värskemad uuringud, mis on avaldatud ajakirjas Lancet ja mujal, näitavad, et mida rohkem on inimene vaktsineeritud, seda nõrgem on tema vastupanuvõime haigustele. Need vaktsiinid tegid inimese tervist olulisemalt halvemaks. Ütlen veel tugevamalt: see on suurim tervishoiualane katastroof, mis on toimunud moodsal ajal.
Kui peaksite saama pärast valimisi Riigikogu esimeheks, mida võtaksite siis ette Toompea lossi valges saalis olevate lippudega? Eesti lipu kõrval on seal tagasi Euroopa Liidu lipud ja teiste kõrval ka Ukraina oma?
Mind väga häirib, et Eestis on praegu Ukraina lippe rohkem kui meie riigi lippe. Või et on mingid sõjaväelased, kelle käisel ei ole enam Eesti värvid, vaid on Ukraina värvid. Kuidas on juhtunud, et arvestatav osa Eesti inimesi ongi end mõelnud Ukrainaks ja ukrainlasteks!? Niimoodi me oma riigist ilma jäämegi!
Kas sellises suhtumises ei ole sarnasust John Kennedy lausega Lääne-Berliinis 1963. aastal: „Ich bin ein Berliner!“ (sks k ma olen berliinlane)?
See oli üks ütlus, millel oli oma koht ja aeg. Mina näen siin mustrit. Eriti puudutab see Reformierakonda: kõigepealt nad kandsid punalippu, siis tuuled pöördusid, panid kiiresti välja sinimustvalge, siis eurolipu… Kui vaja, panevad vikerkaarelipu, ning nüüd tundub, et on trend panna Ukraina lipud. Neil ei ole mitte mingisuguseid juuri, mitte mingit lojaalsust Eestile. Ma suhtun sellistesse inimestesse täieliku põlgusega.
Meil on kaks täiesti erinevat sisu. Meie pakume jõukat ja turvalist rahvusriiki, nemad pakuvad korrumpeerunud, mingisugust globalistlikku vaest rohepööratud europrovintsi.
Allikas: Postimees


Vargaid jagub enamgi kui enne koroonakriisiJustiitsministeeriumi 2022. aasta kuritegevuse ülevaatest selgub, et varavastased kuriteod moodustasid suurima osa ehk 46 protsenti kuritegudest. Enim registreeriti neid Harju-, Ida-Viru- ning Tartumaal, kuid Pärnuski oli neid rohkem kui enne koroonakriisi algust.
Kui 2020. aastani registreeriti varavastaseid kuritegusid järjest vähem, on nüüd nende arv taas suurenenud eeskätt varguste tõttu. “Vargused on varavastaste kuritegude seas domineerinud läbi aastate. Nendele järgnevad kelmused ja arvutikelmused ning omastamised,” ütles justiitsministeeriumi analüüsitalituse nõunik Andri Ahven.
Aastaga suurenes ennekõike kauplustes toime pandud varguste arv, mida registreeriti pea veerandi võrra enam kui aasta varem. Pärnumaal registreeriti mullu 675 varavastast kuritegu, kuid see pole täielik arv, sest kõiki kauplusevargusi kuritegudena ei registreerita. Alla 200 euro suuruse kahjuga vargusi menetletakse esimesel ja teisel korral väärtegudena. Eeskätt varastati esmatarbekaupa, nagu juust, vorst, šokolaad ja kohv, aga ka kosmeetikat ja alkoholi. Suurem osa kauplusevargustest oli süstemaatilised vargused.
Sõidukivarguste arv vähenes aastaga 17 protsenti. Pea järjepidevalt on vähenenud röövimised, mida registreeriti mullu kuus korda vähem kui eelmise kümnendi algul.
Ahvena sõnutsi registreeritakse varavastaseid kuritegusid rohkem eeskätt linnades, kus on palju varastele huvi pakkuvaid suuri kauplusi. Eelmisel aastal pandi kauplustes toime üle poole kõigist vargustest.
Tänavu plaanib justiitsministeerium vargusi põhjalikult analüüsida. Eesmärk on saada teada, millised on peamised varguste toimepanijaid iseloomustavad asjaolud. “Täpsem teadmine vargusi toime pannud inimeste kohta võimaldab otsustada, kuidas oleks sääraseid kuritegusid võimalik ühe või teise inimeste grupi seas vähendada,” selgitas Ahven.
Kuritegevuse ametlik statistika kajastab politseile ja teistele õiguskaitseasutustele teatavaks saanud kuritegusid. Registreeritud juhtumite statistika üksi ei näita kuritegude arvu, vaid peegeldab ainult osa kogu kuritegevusest. Statistika kõrval jälgib justiitsministeerium ka uuringutega kogutud teavet.


Kohtla-Järve volikogu uueks esimeheks võib saada põline opositsionäärKohtla-Järve linnavolikogu valib neljapäeval uue esimehe, kelleks võib suure tõenäosusega saada sotsiaaldemokraat Eduard Odinets, kes on volikogus opositsioonis olnud rohkem kui veerand sajandit.Odinetsi volikogu esimeheks valimisel kavatsevad tema poolt hääletada teiste seas ka keskerakondlastest endised linnajuhid Valeri Korb ja Riina Ivanova, kelle tegevust on Odinets aastaid teravalt kritiseerinud. Lisaks läheb tema ametisse kinnitamiseks vaja ka mitmete korruptsioonikahtlusega saadikute hääli.
Odinetsi sõnul on põhimõtteline kokkulepe tema volikogu esimeheks valimiseks viie sotsi ja viie keskerakondlase vahel olemas ja seda on lubanud toetada veel neli saadikut. Need neli on Keskerakonna nimekirjast volikogusse valitud Anton Dijev, Zaur Abbassov ja Deniss Veršinin, kes läksid eelmisel aastal omadega tülli ja tegid oma fraktsiooni, ning Maria Merkulova valimisliidust Progress. Kõik need neli on ka kahtlusalused oktoobris vallandunud korruptsiooniskandaalis.
Kas see kokkulepe peab, selgub neljapäeva õhtul, sest nagu ka Odinets ise on märkinud, on Kohtla-Järve volikogu hääletanud viimasel ajal ennustamatult.
Ka keskerakondlaste fraktsiooni juht Sergei Lopin kinnitas, et 14 saadiku poolt on kokkulepe olemas ja suure tõenäosusega valitakse Odinets volikogu esimeheks.
Nii Lopin kui Odinets ütlesid, et valminud on Keskerakonna ja sotside koalitsioonilepe, kus on kirjas konkreetsed tegevused linna juhtimisel. Lopini sõnul on kavas sellele alla kirjutada lähipäevil.
Samas kinnitasid nad, et eelmisel esmaspäeval ametisse kinnitatud linnapea Virve Linderi vähemusvalitsust ei ole praegu kavas tagandama hakata.
Odinets ütles, et juhul, kui ta valitakse neljapäeval volikogu esimeheks, kavatseb ta kohtuda Linderiga, et arutada, kuidas koos linna juhtida. Kohtla-Järvel võib kujuneda ebatavaline olukord, kus volikogu esimees on valitud ametisse ühe leeri poolt ja linnavalitsus kinnitatud ametisse teise leeri poolt.
Eelmisele volikogu aseesimehele Hendrik Agurile avaldasid need volikogu liikmed, kes on nüüd valimas ametisse Odinetsi, umbusaldust eelmisel esmaspäeval. Umbusaldajad leidsid, et alles paar kuud ametis olnud Agur ei tule volikogu juhtimisega toime.
Oktoobri lõpus avaldas volikogu umbusaldust volikogu esimehele Tiit Lillemetsale, kes sattus samuti korruptsiooniskandaalis kahtlusaluste ringi.


Von der Leyen kiitis Ukraina edusamme teel Euroopa LiituSTRASBOURG, 15. veebruar, AFP-BNS – Euroopa Komisjoni president Ursula von der Leyen kiitis kolmapäeval Ukraina "käegakatsutavaid" edusamme teel Euroopa Liidu liikmesuskõnelustele.
Ukraina soovib liituda EL-iga niipea kui võimalik, kuid talle on tingimuseks seatud korruptsioonivastaste reformide läbiviimine ning puhastustööd poliitilises ja majanduselus.
Von der Leyen ütles kolmapäeval Euroopa Parlamendis, et kuulis läinud nädalal Brüsselis ja varem Kiievit külastades Ukraina presidendilt Volodõmõr Zelenskõilt julgustavaid uudiseid.
"Te kuulsite ise seda siin auditooriumis president Zelenskõilt. Mina nägin seda koos oma kolleegidega Kiievis. Ma tean seda oma kolleegidelt komisjonis, nad kinnitavad seda iga päev," ütles ta.
"Ukrainlased teevad käegakatsutavad edusamme sõja kiuste, hoolimata võitlusest agressoriga."
"Nad teavad, et meie liiduga ühinemine tuleb ära teenida. Nad on viinud läbi seadusandlikud reformid, millest arvati, et neile kulub aastaid," rääkis von der Leyen.
"Nad teevad neid edusamme, sest püüdlevad Europasse kogu hingest."
Uue riigi EL-iga ühinemine võtab harilikult aastaid ja sageli üle kümne aasta. Mitu Lääne-Balkani riiki on juba kaua oma järge oodanud.
Kiiev ja tema toetajad arvavad aga, et liitumisprotessi kiirendamine oleks signaaliks Vene presidendi Vladimir Putini režiimile ja tunnustuseks Ukraina kaitsjatele.
Mitme liikmesriigi diplomaadid hoiatavad kulisside taga, et Ukrainal ei maksa kiiret liitmist loota, kuid paljud europarlamendi liikmed jagavad von der Leyeni optimismi.
Parlamedi suurima saadikurühma EPP esimees Manfred Weber ütles, et europarlamendi liikmed tõukavad Ukraina liitumist tagant, isegi kui EL-i liidrid tõrguvad.
"Meie Ukraina sõbrad näitavad meile iga päev, mida tähendab olla eurooplane," ütles Weber.
"Ursula von der Leyen juhib üleskutseid anda meie Ukraina sõpradele kandidaadistaatus ja olegem ausad, Scholz, Macron, Sánchez ei tervita seda nii väga."
Saksa kantsler Olaf Scholz, Prantsuse president Emmanuel Macron ja Hispaania peaminister Pedro Sánchez on pakkunud Zelenskõile toetust ning sõjalist ja finantsabi, kuid ei suhtu poolehoiuga ideesse, et Ukraina võetakse EL-i taotlejate järjekorras ette.
AFP – Baltic News Service


EL võtab uue sanktsioonipaketiga sihikule tehnoloogia ja droonidSTRASBOURG, 15. veebruar, AFP-BNS – Euroopa Komisjon pakkus kolmapäeval välja uue sanktsioonipaketi Venemaale, mis näeb ette täiendavaid kaubanduskeelde ja kontrolli tehnoloogiaekspordi üle, võttes sihikule Ukraina kohal lendavad Iraani droonid.
Kümnenda sanktsioonipaketi koguväärtus on 11 miljardit eurot, ütles Euroopa Komisjoni president Ursula von der Leyen.
Ta avaldas lootust, et Euroopa Liidu liikmesriigid lepivad kokku paketis, mis on osa ühistest sanktsioonidest G7-ga Vene vägede Ukrainasse sisenemise esimeseks aastapäevaks 24. veebruaril.
"Me võtame sihikule paljud tööstuskaubad, mida Venemaa vajab ja mida ta ei saa kolmandate riikide kaudu," ütles von der Leyen.
"Me teeme ettepaneku kehtestada piirangud 47 elektroonikakomponentidele, mida kasutatakse Venemaa sõjalistes süsteemides nagu droonid, raketid, helikopterid," ütles ta ja lisas, et sanktsioonid määratakse ka masinaosadele, veokite varuosadele ja lennukimootoritele.
Uue paketiga seatakse piirangud ka Iraani tootjatele, kelle droonidega Venemaa Ukraina infrastruktuuri ründab.
"See on esimene kord, kui me teeme ettepaneku, et sanktsioonid kehtestataks ka Iraani firmadele, sealhulgas nendele, mis on seotud islamivabariigi revolutsioonikaardiga. Meie kohus on seda teha. Meie kohus on kehtestada neile sanktsioonid," lisas ta.
"Iraani revolutsioonikaart on varustanud Venemaad Shahed-droonidega," ütles von der Leyen.
"Sestap lisame seitse Iraani üksust meie topeltkasutuse režiimi. Neil on nüüd täielik keeld müüa Venemaale tundlikke esemeid."
EL on kehtestanud seni Moskvale üheksa sanktsioonipaketti. Need on suunatud Venemaa ekspordiartiklitele nagu nafta, et takistada president Vladimir Putinit sõda rahastamast.
Ühenduse diplomaadid tunnistavad aga, et valdkonnad, mida uute sanktsioonipakettidega sihikule võtta, hakkavad otsa saama.
EL-i välispoliitikajuht Josep Borrell ütles, et uued sanktsioonid kehtestatakse ligi 100 füüsilisele ja juriidilisele isikule, kelle varad külmutatakse ja kellele määratakse viisakeeld.
"Nende hulgas on poliitiliste otsuste, propaganda ja desinformatsiooniga sõjategevuse eest vastutajad," ütles ta.
"Me võtame sihikule need, kes on seotud inimröövide, küüditamiste ja Ukraina laste Venemaale sundlapsendamise eest, aga ka need, kes teevad võimalikuks Ukraina ressursside riisumise."
AFP – Baltic News Service


Pikk menetlusaeg koos infosuluga väetab leebet suhtumist korruptsiooniArvamusAasta tagasi prokuratuuri aastaraamatus ilmunud intervjuus küsis Põhjaranniku ajakirjanik Erik Kalda Viru ringkonnaprokuratuuri juhtivprokurörilt Gardi Andersonilt, mida see tähendab, et prokuratuur on rääkinud korruptsiooni vastu võitlemisest kui ühest asutuse prioriteedist, aga viimasel ajal pole olnud kuulda suurematest korruptsioonimenetlustest.Anderson vastas, et see tähendab, et tehtud on head tööd ja korruptsioonist rääkimisega on paranenud inimeste teadlikkus, ning see on hea märk, et ei ole suuri asju olnud.Umbes pool aastat pärast aastaraamatu ilmumist vallandus 2022. aasta oktoobris ulatuslik Kohtla-Järve linnavõimu korruptsiooniskandaal, kus praeguse seisuga on kuriteokahtlustuse saanud 17 inimest. Teiste seas kommunaalärimees ja munitsipaalpoliitik Nikolai Ossipenko, kes on juba aastaid tagasi korruptsioonisüüdistuse saanud, kuid pääsenud õigusemõistmisest tänu arstitõendile. Peale tema on kahtlusaluste seas suur hulk Kohtla-Järve linna tippjuhte ja ametnikke.Kas selle juhtumi valguses võib Andersoni parafraseerides järeldada, et prokuratuur on teinud varasemast kehvemat tööd ja inimeste teadlikkus korruptsioonist on taas halvenenud? Ilmselt mitte.Või on see hoopis vastupidine märk, et prokuratuur ja uurijaid on lõpuks jõudmas olulise töövõiduni? Pärast korruptsiooniskandaali Kohtla-Järve linnapeaks valitud (kurioosumina muu hulgas ka kahtlusaluste häältega) Virve Linder tõdes Põhjarannikule: "Siin on korruptsioon olnud aastakümneid osa süsteemist, nii et inimesed isegi ei anna endale aru, et see, mida nad teevad, on korruptsioon."Linderi mõtet kinnitab ka see, et kuriteokahtlustuse saanud Kohtla-Järve linnavalitsuse juhtidest ja ametnikest lahkus ise ametist vaid üks, volikogust ei taandunud ükski saadik. Pigem käitub osa neist volikogu saalis kangelastena ja nimetab neile esitatud kahtlustusi naeruväärseteks.Kas eelmine suurem korruptsioonijuhtum, kus üle seitsme aasta kestnud uurimise kulminatsioonina tollane Kohtla-Järve linnapea Jevgeni Solovjov süüdi mõisteti ja sai karistuseks tingimisi viieaastase vangistuse, ei muutnud siis suhtumises suurt midagi?Jõustunud kohtuotsuse kohaselt sai Nikolai Ossipenko firma N&V Kohtla-Järve linnalt miljon eurot korruptiivset tulu. See asjaolu pole häirinud suurt hulka kohalikke poliitikuid temaga edaspidi koostööd tegemast ega tema kaasvõitlejatega uusi valitsemisskeeme punumast. Sellest rahast ei saanud Kohtla-Järve linn tagasi sentigi. Maksis hoopis kinni teise osapoole õigusabikulud kas teadlikult või juhuslikult käpardlikult korraldatud nõude esitamise tõttu.Mil moel on võimalik kujundada hoiakuid, et korruptsiooni tuleb taunida ja sellega seotud isikutel ei peaks olema asja avaliku võimu juurde? Kuidas lämmatada osas valijates juurdunud suhtumist, et nagunii on enamik võimulolijatest korrumpeerunud ja vahelevõtmine on vaid poliitilise võitluse relv? Sellise suhtumise tagajärjel saab osast korruptantidest avalikkuse silmis kui mitte ilmtingimata märtrid, siis isikud, keda ei mõisteta hukka, vaid kellele tuntakse hoopis kaasa.Sellise hoiaku vastu ei olegi muud rohtu kui korruptsioonijuhtumite menetlemise suurem läbipaistvus. Arusaadav, et järgida tuleb uurimissaladuse reegleid ja korruptsioonijuhtumite menetlemine ei saa olla reaalajas toimuv tõsielusari, millele kaasaelajad punkte või laike panevad.Aga õige ei peaks olema ka see, kui alustatud menetlused aastateks infosulgu upuvad. Olgu näiteks seesama Jevgeni Solovjovi juhtum. Menetlus tema suhtes algas 2009. aasta sügisel ja jõustunud kohtuotsus tuli 2016. aasta sügisel. Kõik need seitse aastat oli süsteemseks korruptandiks osutunud linnapea ametis. Nii ta ise kui ka need arvukad volikogu liikmed, kes tal ametis võimaldasid olla, kinnitasid justkui ühendkooris, et süüdistused pole tõsiseltvõetavad ja põhjust teda välja vahetada ei ole.Tugevamat avalikkuse survet ei saanudki tekkida, sest mitmete aastate jooksul ei selgitanud prokuratuur arusaadavalt üldsusele, mille toimepanemises Eesti suuruselt viienda linna juhti süüdistatakse.Värskem näide ka 2022.aastast. Kevadel asus politsei uurima Ida-Virumaalt valitud riigikogu liikme Martin Repinski kuluhüvitiste kasutamise seaduspärasust. Kümne kuu jooksul on ainus info, mida prokuratuur on päringute peale väljastanud: menetlus käib ja lisada pole midagi.On tõenäoline, et enne saab Repinski saadikuaeg riigikogus otsa, kui selle juhtumi uurimiskäigu kohta mingitki sisulist infot tuleb. Seda ei ole vaja ajakirjandusel lugejate uudishimu rahuldamiseks, vaid eelkõige avalikkusel, et saada selgust, kas nende esindaja parlamendis on aus mees või suli.Mõistetav, et korruptsioonijuhtumite mentlemine ei ole kiirtoidu manustamine tanklas. Aga kui need juhtumid vajuvad unustuse hõlma, siis ei teki ka avalikkuses tugevat korruptsiooni taunivat hoiakut. Pigem võibki osast kahtlusalustest ja ka süüdimõistetutest kujuneda märtrid, kes hakkavad ise kujundama kiusatava kuvandit. Eriti juhul, kui aastaid kestnud kuluka uurimise episoodiks jääb tasuta juukselõikus, hambapilt või tööks antud arvuti.Lisaks on oluline, et ka prokuratuur suudaks korruptsioonijuhtumitest rääkida lisaks juriidilisele keelele laiemale üldsusele arusaadavas keeles.Ajakirjanikud "tõlgivad" oma lugudes iga päev pikki õigustekste laiemale lugejaskonnale mõistetavasse keelde. Küllap saaks sellega soovi korral hakkama ka prokuratuur kahtlustusi, uurimise käiku või süüdistusi selgitades. See aitaks paremini mõista korruptsiooni olemust ja kujundaks ka paremini inimeste teadlikkust.See lugu on avaldatud ka sel nädalal ilmunud prokuratuuri aastaraamatus."Kuidas lämmatada osas valijates juurdunud suhtumist, et nagunii on enamik võimulolijatest korrumpeerunud ja vahelevõtmine on vaid poliitilise võitluse relv?"ERIK GAMZEJEV, AJALEHE PÕHJARANNIK PEATOIMETAJA


Kohtla-Järve volikogu uueks esimeheks võib saada põline opositsionäärKohtla-Järve linnavolikogu valib neljapäeval uue esimehe, kelleks võib suure tõenäosusega saada sotsiaaldemokraat Eduard Odinets, kes on volikogus opositsioonis olnud rohkem kui veerand sajandit.Odinetsi volikogu esimeheks valimisel kavatsevad tema poolt hääletada teiste seas ka keskerakondlastest endised linnajuhid Valeri Korb ja Riina Ivanova, kelle tegevust on Odinets aastaid teravalt kritiseerinud. Lisaks läheb tema ametisse kinnitamiseks vaja ka mitmete korruptsioonikahtlusega saadikute hääli.Odinetsi sõnul on põhimõtteline kokkulepe tema volikogu esimeheks valimiseks viie sotsi ja viie keskerakondlase vahel olemas ja seda on lubanud toetada veel neli saadikut. Need neli on Keskerakonna nimekirjast volikogusse valitud Anton Dijev, Zaur Abbassov ja Deniss Veršinin, kes läksid eelmisel aastal omadega tülli ja tegid oma fraktsiooni, ning Maria Merkulova valimisliidust Progress. Kõik need neli on ka kahtlusalused oktoobris vallandunud korruptsiooniskandaalis.Kas see kokkulepe peab, selgub neljapäeva õhtul, sest nagu ka Odinets ise on märkinud, on Kohtla-Järve volikogu hääletanud viimasel ajal ennustamatult.Ka keskerakondlaste fraktsiooni juht Sergei Lopin kinnitas, et 14 saadiku poolt on kokkulepe olemas ja suure tõenäosusega valitakse Odinets volikogu esimeheks.Nii Lopin kui Odinets ütlesid, et valminud on Keskerakonna ja sotside koalitsioonilepe, kus on kirjas konkreetsed tegevused linna juhtimisel. Lopini sõnul on kavas sellele alla kirjutada lähipäevil.Samas kinnitasid nad, et eelmisel esmaspäeval ametisse kinnitatud linnapea Virve Linderi vähemusvalitsust ei ole praegu kavas tagandama hakata.Odinets ütles, et juhul, kui ta valitakse neljapäeval volikogu esimeheks, kavatseb ta kohtuda Linderiga, et arutada, kuidas koos linna juhtida. Kohtla-Järvel võib kujuneda ebatavaline olukord, kus volikogu esimees on valitud ametisse ühe leeri poolt ja linnavalitsus kinnitatud ametisse teise leeri poolt.Eelmisele volikogu aseesimehele Hendrik Agurile avaldasid need volikogu liikmed, kes on nüüd valimas ametisse Odinetsi, umbusaldust eelmisel esmaspäeval. Umbusaldajad leidsid, et alles paar kuud ametis olnud Agur ei tule volikogu juhtimisega toime.Oktoobri lõpus avaldas volikogu umbusaldust volikogu esimehele Tiit Lillemetsale, kes sattus samuti korruptsiooniskandaalis kahtlusaluste ringi.Eelmisel talvel korraldas Eduard Odinets koos teiste sotsidega linnavalitsuse ees meeleavalduse, protestides teede viletsa hooldamise ja prügiveo kehva korraldamise pärast. MATTI KÄMÄRÄERIK GAMZEJEV


Kuidas kaitsta end netipettuste eestInimesel endal tuleb olla hoolas oma andmetega, et mitte sattuda pettuse ohvriks ja kaotada raha.Kelmusi on toime pandud raha kasutusele võtmisest saati, kuid aja jooksul on muutunud kelmuste iseloom ja toimepanemise viis. Kui veel mõni aasta tagasi pandi enamik kelmusi toime telefoni teel, siis nüüd levivad pettused peamiselt interneti teel. See aga tähendab, et aasta-aastalt laieneb ka ohvrite ring ning me peame olema valmis kaitsma end kelmide eest, kelle eesmärk on omandada meie isiklikke andmeid ja raha.Netis levivad kelmused jagunevad laias laastus kaheks. Ühel juhul on tegu andmepüügi ehk netipettusega, kus kasutajatelt püütakse välja petta isiklikke või tundlikke andmeid. Sageli sisaldab välja petetud info kasutajanimesid, paroole ja krediitkaardiandmeid. Tavaliselt tehakse seda e-kirja või kiirsuhtluse kaudu.Hiljaaegu jõudis politseisse juhtum, kus kodanik nägi veebiküljel, mis esitles end jalatsitootja Vans edasimüüjana, head pakkumist ja ostis sealt jalanõud 37 euro eest. Naine tasus ostu eest internetimaksega. Tegelikkuses aga kanti pärast kaardiandmete sisestamist tema kontolt tuvastamata Hiina arvelduskontole 40,49 eurot. Mõne aja pärast tehti samale kontole teinegi ülekanne summas 46,10 eurot. Seejärel sai naine aru, et asi ei ole õige, sulges oma kaardi ja pöördus politsei poole. Politsei tuvastas, et tegu oli võltsitud veebiküljega, mille domeeni ei ole registreeritud.Ettevaatust - pangakõneTeise enamlevinud netikelmuse puhul esinetakse tuntud firma või riigiasutusena eesmärgiga panna ohver täitma nende korraldusi.Kõige tavalisem näide sellistest kelmusest on viimasel ajal levinud nn pangakõned, kus inimesele helistatakse näiliselt panga telefoninumbrilt ja tutvustatakse end pangatöötajana. Nii juhtus ka hiljuti ühe naisega, kellele väideti telefonis, et tema pangaarvelt üritatakse varastada raha. Varguse takistamiseks palus väidetav pangatöötaja sisestada naisel oma Smart-ID koodid, et pank saaks kontole panna kaitseprogrammi. Pärast kõnet märkas aga naine, et tema kontolt kanti välismaisele kontole 3045 eurot.Selleks et mitte langeda kelmuse ohvriks, tuleb käituda järgmiselt:• Suhtu internetis leiduvasse teabesse ülikriitiliselt. Eriti pööra tähelepanu kohtadele, kus palutakse saata andmeid oma dokumentidest, pangakaardist või kinnitada mingi toiming Smart-ID koodiga.• Kaitse oma seadmeid viirusetõrjega. Üksnes toimiv viirusetõrje kaitseb sinu seadmeid.• Kontrolli ja jälgi URL-aadressi. Kelmid üritavad väga täpselt jäljendada originaalaadressi. Kui netikülje avalehe aadress sisaldab peale firma nime veel mingit kahtlast lühendit või sõna, kontrolli üle, kas nii peabki olema.• Kontrolli domeeni registreeringut. Seda saab teha www.whois.com. Sisestades sinna lehekülje domeeni, saab kontrollida, kuhu ja millal on domeen registreeritud. Kui registreering puudub või on tegemist aastase registreerimisega, soovitan ostust loobuda.• Tegutse kohe, kui on kahtlus, et sattusid kelmuse ohvriks. Kui edastasid kellelegi kaardiandmed, tuleb pangakaart kohe sulgeda. Kui said petta müügitehingul eraisikuga, teavita sellest kohe portaali omanikku või administraatorit.TRIIN ŠKUBEL, politsei- ja piirivalveamet, Lääne-Harju politseijaoskonna grupijuht


Tartu mees sai libapolitseilt kõne, jäi ilma 3060 eurostPolitseisse pöördus Tartus elav mees, kes oli väidetavat saanud politseist telefonikõne, milles anti märku kahtlastest tehingutest tema pangakontol.
Probleemide kõrvaldamiseks paluti mehele esmalt teha kaks ülekannet ning võtta lisaks laenu summas 3000 eurot. Seda ka mees tegi ning laenu kandis ta ette antud pangakontole.
Esialgne kahju on 3060 eurot ning kelmusjuhtumi üksikasju selgitab politsei kriminaalmenetluses.


Kas kavatsete seekord valima minna?LUGEJA ARVABRiigikogu saab valida alates 27. veebruarist ehk vähem kui kahe nädala pärast ning valimisagitatsiooni surve on jõudmas haripunkti. Registreeritud on 968 kandidaati, aga ikka leidub ka neid, kelle meelest pole kedagi valida. Uurisime Maalehe lugejailt, kas nad kavatsevad valima minna ja kas õige kandidaat on juba leitud.Enamiku seekordses küsitluses osalenute seisukoht ei pakkunud suuremat üllatust. Üle poole, 54% vastajaid andis teada, et neil on valik tehtud ja ootavad juba valimispäeva.„Valida tuleb neid, kes päriselt hoolivad eestlastest ja teod on selle tõestuseks, mitte sõnade mulin,“ pani üks lugeja teistele südamele. Paljud inimesed nimetasid ka konkreetselt oma erakondlikku eelistust. Nende vastuste seas olid esindatud pea kõik parteid.20% vastajaid teab küll kindlalt, milliseid erakondi nad ei vali, aga otsus, keda siis ülejäänute seast valida, neil alles kujuneb.„Lähen valima. Päris kindlat valikut veel teinud ei ole, aga välistan liiga labased ja korrumpeerunud erakonnad,“ sõnas üks kommenteerija. „Jah, kavatsen valima minna. Protestiks võimul oleva valitsuse vastu,“ teatas teine.18% vastajaid ei kavatse aga tänavu valima minna, sest usutakse, et sellest midagi ei muutu. Üks kommentaator sedastas: „Mina ei lähegi valima, sest pole kedagi valida, ühed ja samad aastast aastasse.“ Teine märkis: „Kõik nad on ainult võimu ja raha peal väljas. Inimesed, rahvas ei ole neile kellelegi tähtis.“8% vastanud inimesi teab, et läheb kindlasti valima, aga ei ole veel kandideerijate seast sobivat leidnud. See tähendab, et nende jaoks on igal erakonnal veel šanss olemas.„Valimised on ainus võimalus n-ö sõna sekka öelda ja seda võimalust peab kasutama,“ oli ühe kommenteerija kindel arvamine. Teine sekundeeris: „Peab minema, muidu pole pärast midagi kögiseda.“Küsitluses oli ka vastusevariant, et see kõik on liiga keeruline ja otsustamisel läheb vaja sõprade või tuttavate abi. Osutus aga, et selliseid inimesi on väga vähe. Kolmapäevase seisuga ei andnud nad isegi üht protsenti küsitluses osalenutest kokku.Riigikogu valimistel saavad hääletada vähemalt 18aastased Eesti kodanikud, kes on kantud valijate nimekirja. Hääletada ei saa isik, kes on valimisõiguse asjus teovõimetuks tunnistatud, ning isik, kes on süüdi mõistetud kuriteos ja kannab vanglakaristust.KÜSITLUSMa ei kavatse valima minna, midagi sellest niikuinii ei muutu. 18%Kindlasti hääletan, aga kelle poolt, seda veel ei tea. 8%Mul on oma valik ammu tehtud ja ootan ainult, et see ära vormistada. 54%Ma tean, milliseid erakondi kindlasti ei vali, aga teiste seast veel otsin seda õiget. 20%Vastas 1773* inimest* Kolmapäevase seisuga Allikas: Maaleht


Raadiohommikus tippgasell, miljonär ja peaministrikandidaatKolmapäeval avalikustati kiiresti kasvavate ettevõtete ehk gasellide TOPi võitja, kelleks osutus elektroonikamüügiga tegelev ESD-Center. Ettevõtte esindajat Marko Prikki küsitles vahetult pärast auhinna kättesaamist ajakirjanik Laura Saks. Helilõiku küsitlusest kuulete hommikuprogrammis.
Äripäev on välja andnud igihalja kultusraamatu, New York Timesi bestselleri "Naabermaja miljonär". Stuudios on investor Marko Oolo, kes on tõestanud, et tavalisest inimesest miljonäriks saamine pole kättesaamatu American dream, vaid on võimalik ka tänases Eestis.
Poliitikavaatlejad on justkui ühest suust juba ette Parempoolsete erakonna autsaideriks kuulutanud. Künnise ületamist ei oota neilt keegi. Küsime erakonna juhilt Lavly Perlingult, mis on neid kannustanud lootusetus olukorras sedamoodi pingutama.
Steven-Hristo Evestus, Korruptsioonivaba Eesti tegevjuht vastab küsimusele, kas erakondade rahastamine praegustel riigikogu valimistel on piisavalt läbipaistev või saab veel midagi paremaks teha. Küsime talt ka retsepti, kuidas ära tunda, kui mõni erakond kasutab raha kellegi kitsaste huvide jõuliseks teostamiseks.
Hommikuprogrammi juhivad ajakirjanikud Igor Rõtov ja Linda Eensaar.
Saatepäev jätkub viie saatega:
10.00–11.00 "Sisuturundussaade". Robootika ja autonoomsete süsteemide arendaja Milrem Robotics teatas sel nädalal, et ettevõtte enamusosaluse omandab Araabia Ühendemiraatide ettevõte EDGE Group PJSC.
Milremi asutaja ja juht Kuldar Väärsi avab sisuturunduslikus saates "Fractory küsib, tööstus vastab" tehingu tagamaid ja ettevõtte edasisi kasvuplaane, mille üks osa on ka 100 uue inseneri ja eksperdi palkamine. Saadet juhivad Tööstusuudised.ee juht Harro Puusild ja Fractory asutaja Martin Vares.
11.00–12.00 "Poliitikute töölaud". Valimised on juba vähem kui kolme nädala pärast ning seetõttu kordame mõni kuu tagasi eetris olnud saadet, kus ettevõtjad räägivad, mida arvavad erakondade plaanidest ja valimislubadustest. Jutuks tuleb puuduolev pikk plaan ühiskonnas, samuti küsimus, kuhu suunata üldiselt avalike vahendite teravik.
Külas on toidu- ja tarbekaupade hulgimüügiettevõtte Kaupmees Grupi juht Mart Relve ja metallitööstusettevõtte Radius Machining asutaja ja juhatuse liige Veljo Konnimois. Saadet juhib Lauri Leet.
12.00–13.00 "Digipööre kaubanduses ja tööstuses". Saates tuleb juttu disainmõtlemisest, koosloome meetodist, protsessidisainist ja kasutajakesksest teenusest. Räägime, milliseid probleeme saab nende meetoditega lahendada, millistele ettevõtetele see lähenemine sobib (ja millistele ei sobi), ning toome näiteid edukatest projektidest.
Saates on külas Fujitsu Estonia turunduspartner Ly Palang ja konsultatsiooniagentuuri Futurist strateegia- ja disainisprintide läbiviija Andres Kostiv. Saadet juhib Hando Sinisalu.
13.00–14.00 "Autojutud". 34aastane Urvo Männama on nn self-made-man, kelle edu äris lennutas ta viimases Äripäeva Rikaste TOPis 434. kohale. Möödunud vana-aastaõhtul sai temast aga esimene eestlane, kes maailmakuulsal Dakari kõrberallil autode klassis piloodina startinud. Koos kaardilugeja Risto Lepikuga läbis ta Saudi Araabias toimunud ja kaks nädalat väldanud katsumusel kõrbelistes oludes tuhandeid kilomeetreid.
Äripäeva raadio autosaate seekordses osas räägib Männama sellest kogemusest lähemalt. Saatejuht on Karl-Eduard Salumäe.
15.00–16.00 "Teabevara tund". Saates räägime riigipiire ületavatest peresuhetest õigusliku poole pealt. Stuudios on advokaat Kai Villemson advokaadibüroost RASK, küsib teabevara vanemtoimetaja Heidi Saar.
Kuulake Äripäeva raadiot Tallinnas ja Harjumaal 92,4 MHz, Tartus 97,7 MHz, Pärnus 91,9 MHz, Haapsalus 96,0 MHz, Saaremaal 101,7 MHz ja Ida-Virumaal 94,6 MHz.
Kuulamislingi ja nädala saatekava leiate siit.


Müürilehe keskmine lugeja ei kanna nahkvesti ega ole väga konservatiivse maailmavaategaLeidub neid, kes ütlevad, et nad loevad ainult Müürilehte ja muid lehti üldse ei tunnista, ja neid, kes ütlevad, et tunnistavad kõiki teisi lehti, aga Müürilehte mitte.
Selliste radikaalsete suhtumiste skaala ilmneminegi näitab, et järelikult tehakse midagi Müürilehes õigesti. Laupäeval tähistab see idealismist sündinud leht Tartus Genialistide Klubis ja Uues Teatris oma 15. sünnipäeva. Arutatakse maailma asju, esinevad bändid ja DJd. Rääkisime sel puhul peatoimetaja Aleksander Tsapoviga ja soovisime õnnegi. Otsustasime ka sinatada.
Kas selline rõivaese eksisteerib, mida kandes kunagi Müürilehe toimetuse uksest sisse ei pääse?
Ei eksisteeri, sest tavaliselt selgub inimese riietus alles siis, kui ta on juba sisse astunud. Kuna kontor asub meil Tallinna vanalinnas, siis vahepeal satub ka veidrikke toimetusse. Sügisel näiteks astus uksest sisse ilmselgelt purjus mees, kes küsis vene keeles, kas siin on lasteaed. Kui oleks minu teha, siis paneks muidugi uksele UGGi saabaste ja MUHOOVi pusade detektori, mis annaks toimetusele saabuvast ohust varakult teada.

Esimese Müürilehe esikaas 2008. aastal.

Repro

Kas sa tead, kes on Müürilehe lugeja, kas on teda kuidagi võimalik «keskmiselt» profileerida?
Hiljuti tehti kultuuriministeeriumi tellimusel suurem kultuuriajakirjanduse lugejauuring, milles me osalesime. Ega see ei üllatanud, et enamus vastanuid märkis endale kõrghariduse. Sooliselt kipub meil olema nii 60 protsenti naised ja 40 protsenti mehed, nii palju kui digitaalselt kogutavat statistikat usaldada saab. Vanuseliselt jääb enamus sinna 18 ja 40 eluaasta vahele. Sellest saaks järeldada, et keskmine lugeja on 30-aastane kõrgharitud naine (naerab), aga see väide on muidugi kergelt nonsenss. Ma pakun, et keskmine lugeja ei kanna nahkvesti ega ole väga konservatiivse maailmavaatega.
Milline on Müürilehega seotud klišee, mis ei pea paika?
See, et me oleme mingid Kalamaja punased või naiivsed lumehelbekesed. Seda sõna üldse kasutatakse veel? See on selliste onukeste ja trollide jutt, kes kõvatada üritavad, kui maailmakord nende jaoks liiga feministlikuks läheb. Vaata kasvõi Lauri Vahtre valimisreklaame, ta kutsub üles põhimõtteliselt väljasurevat liiki kaitsma. Meie tiim on muuseas üle Eesti laiali – Tallinn, Tartu, Peipsiääre, Kuressaare.
Milline on Müürilehega seotud klišee, mis peab paika?
See, et me oleme naiivsed, juhul kui naiivsus tähendab seda, et sa pole luuüdini tehnokraatlik ja küüniline. Oleme ju toimetuses ka kõik kriitilist teooriat lugenud ja ümbritseva maailma problematiseeriminegi veres, aga päris halbadest harjumustest püüame eemale hoida. Ja väikese toimetusega paratamatult kõigeks pädevust ei jätku, meil pole eraldi poliitika- või majandustoimetajat.
Müürileht nagu ilmselt üks õige ajaleht kunagi võtab suhestuda ka poliitika ja «otsustajate ringiga». Kas sellel on mõju ka?
Tahaks uskuda, et ikka on. Ma arvan, et see on selline vee tilkumine kivile – pika aja peale tekib kivisse ikka lohk. Mõned otsustajad saadavad jõulukaarte ka ikka.
Kuidas hindad praegusel ajal ajakirjanduse võimet ja võimalusi kedagi või midagi mõjutada?
Uuriv ajakirjandus ja uudised ikka mõjutavad otseselt, kui paljastatakse kellegi korruptiivne tagatuba vms. Aga kui me räägime polariseerunud ja radikaliseerunud rahvast, siis neile on muidugi kui hane selga vesi kõik, millega nad a priori ei nõustu. See on aga muidugi nii äraleierdatud teema.
Laiemas pildis on meedia mõjuväli kahtlemata ajas ahenenud ja kui sul on niikuinii mind-ei-koti suhtumine, siis on meedia täiesti ebaoluline. Eesti meedias võiks olla ka vähem «arvamusliidreid», kes konveierina midagi arvama peavad. Ei pea kogu aeg arvama, vaikimine on tihti ka kuld.
Kuidas sa kirjeldaksid Müürilehe toimetuse argipäeva (kui selline juhtub olema) aastal 2023?
Tallinna kontoris algab päev tavaliselt kelpa ajamisega. Tehakse nalja (alati ei ole naljad õnnestunud, aga meil on ametisse määratud töökeskkonnavolinik, kes vajadusel sekkub) ja pannakse aeg-ajalt üksteisele ka «puid alla». Siis toimub rituaal, kus asetame Sorose pildi ette värsked nelgid.
Vahepeal räägitakse tõsist juttu, planeeritakse, toimetatakse ja arutatakse olulist. Lõuna ajal tuleb tavaliselt ränt, et vanalinnas pole normaalseid lõunapakkumisi, ja minnakse jälle norus peaga Pika tänava Rimisse, et juusturulli või spinatistruudlit osta. Pealelõunal sarjatakse, et mõni kaasautor pole oma teksti kokkulepitud kuupäevaks ära saatnud. Lõpuks leitakse ühiselt, et «kus täna sai tööd murtud», ja minnakse laiali.
Keda Müürileht oma konkurentideks peab?
Tähelepanumajanduses oleme ju kõik konkurendid – sina, mina, teised väljaanded, kellegi kõõrdi vaatav koer TikTokis või Türgi tisleri YouTube’i kanal. Paar aastat tagasi esitasin sarnase küsimuse ühele idumeedia juhile, ta ütles, et talle sõna «konkurents» ei meeldi. Aga minu meelest asi pole meeldimises – kui tähelepanu on valuuta, mida taga aetakse, on see paratamatus.
Kas kirjutajaid on kerge või raske leida?
Enamasti ikka raske. Enamik inimesi kirjutab oma põhikohustuste kõrvalt, seega räägime suurest ajadefitsiidist. Teiseks on teemasid, millest kirjutajaid Eestis lihtsalt pole või neid on kaks ja need kaks juba mõne väljaande poolt hõivatud. Kolmandaks pole kirjutamise eest saadav honorar kuigi motiveeriv, et keegi seda põhitegevusena ja vabakutselisena üldse teha saaks. Kõik see kokku teeb ikka kirjutajate (ja eriti veel säravate kirjutajate) leidmise raskeks. Aga eks seda tead sa isegi.
Kuidas üldse praegust Eesti kultuuriajakirjanduse seisu hindad? Mida on puudu, mida on üle, mida on parasjagu?
Kvantitatiivselt on ju kultuuriajakirjandust üsna palju, rohkem, kui keegi lugeda, vaadata või kuulata jaksaks, sama nagu globaalse meedia- või meelelahutussisuga laiemalt. Aga kindlasti vajaks mõni väljaanne osalist verevahetust. Mu arvates on kogemusel väärtus, aga keegi ei peaks 30 aastat ühel kohal toimetaja olema, las keegi teine ka möllab ja visioneerib vahepeal. Saan muidugi aru, väli on väike ja kuhu sa siin nii väga lähed, kui tahad kultuuriajakirjanduses töötada. Surnud ring.
Aga eks üldiselt on seis 21. sajandile omane, kultuuriajakirjandus, nagu meedia laiemalt, lahustub või on nišš suures massis. Ma ei tea, kas selle vastu mingit rohtu on või kas peakski olema. Juba on inimesi, kes pressiteksti mustandeid Chat GTP-l lasevad teha.
Kuidas Eesti kultuuri seisu hindad? Mida on puudu, mida on üle, mida on parasjagu?
Suurepärane küsimus, kallis ajakirjanik, võrratu, et sa seda küsisid. Vastan suurima heameelega, kohe kui oma vestil nööbid kinni saan...
Proportsionaalselt on Eestis kultuuri lademetes – tuhat väljapanekut, lavastust, kontserti jne. Minu jaoks isiklikult (überegotsentriliselt) võiks enamus nendest lavastustest, kontsertidest ja näitustest muidugi olemata olla. Need ei anna maailmatajule mingit lisa või täiendavat mõõdet, see on kellegi jaoks lihtsalt töö. Tavaline töö, aga kultuuris peab töö olema kahjuks ebatavaline, muidu on jura.
Mäletan, kui käisin Linnateatris ja kogu saal rõkkas kergelt ropu nalja peale – ei ole vaja. Eelarverealt välja! Sulle meeldib panna kokku autorehv ja klaasipuru ning sinna juurde kirjutada pretensioonikas tekst antropotseenist – ei ole vaja. Välja! Esitad liftimuusika kavereid maakirikus? Ei ole vaja! Kiriku uksed kinni! Oled turundaja, kes leidnud luulepisiku, esitades banaalseid mõtteid elust ja kastes need üle «müstikaga», ei ole vaja. Konto raporteerida poeetilise kuriteo paragrahvi alusel!
Kas sinu jaoks eksisteerib ideaalne ajakirjanduslik lugu?
Üldiselt ei eksisteeri, aga eks lood, mida loed kui head filmistsenaariumit või novelli, ole ikka vastupandamatud.


«Pigem arvan, et see konto on kaaperdatud.» Netikelmide katsetustel pole piire«Pigem arvan, et see konto on kaaperdatud,» ütleb tundmatult naisterahvalt sõnumeid saanud Soomes elav Meelika, kes väidetavalt on üks 20 õnnelikust, kes võitnud Facebooki veebis 200 000 dollarit ja auto.«Mina nii kergeusklik ei ole,» sõnab Soomes elav eestlanna Meelika, kes jagas toimetusega talle tundmatult naisterahvalt saabunud kahtlaseid sõnumeid väidetavast 200 000 dollari ja auto võidust.

Avaldame osa vestlusest muutmata kujul:

Huvitav, kas olete kuulnud reklaamprogrammist (PCH) või olete kuulnud võitja auhinnast?
Ei ole...
Kas soovite öelda, et keegi meie töötajatest ei teavitanud teid võiduauhinnast?
Millest jutt käib?
PCH organisatsioon soovib, et te teaksite, et sageli Internetis surfavate kontode juhuslikuks valimiseks on seadistatud keerukas automatiseeritud andmebaasimootor ning teie konto on valitud 20 õnneliku võitja hulgast, kes võidavad Facebooki veebis 200 000 dollarit ja auto. Facebooki esindajate poolt läbi viidud programm...
Kirjutage mulle lahti, mis tähendab PCH? Kuidas teie ise sellega seotud olete?
tere, kas olete endiselt huvitatud võitmisest või arvate, et see kõik on nali või võltspilk, peate minust aru saama, et see on 100% tõeline ja tõsi, ja ma kinnitasin teile, et kui teie võit on teie käes ja ma tahan, et te teaksite, et kõigil pole õnn võitjaks osutuda, peaksite jätkama oma auhinna saamiseks see pole nali, uskuge mind, saate oma auhinna

Põhjust, miks tundmatu naisterahvas just Meelikaga vestlusse astus või mida võiks endast kujutada PCH reklaamprogramm, naine arvata ei oska. «Ma ei ole hiljuti ühtegi mängu mänginud ega kuhugi oma andmeid sisestanud. Pigem arvan, et see konto on kaaperdatud,» arutleb ta. «Ainuke asi, mis ma leidsin, on see, et ta on mu tuttavate tuttavate nimekirjas Facebookis,» ütleb Meelika talle sõnumeid saatnud naise kohta.
Kuna Meelikale tundus juba esimene sõnum kahtlane, vastas ta ettevaatlikult pigem lühilausetega, näiteks «Ei või olla!». Kui alguses oli suhtlus kiire, siis järjest aeglasemaks see Meelika sõnul muutus. «Hiljem olid neljatunnised vahed ja lõpus isegi seitse-kaheksa tundi. Kui ma siis lõpuks küsisin, et kas nüüd soovite minu pangakonto andmeid, siis sellega vestlus ka lõpes ja rohkem ei ole keegi kirjutanud,» kirjeldab naine asjade käiku.

Facebook Messenger.
Shutterstock

Eriti kahtlaseks muutis tema jaoks eelpool toodud vestluse viimane vastus, millest jääb mulje kui automaattõlkest. «Täie mõistuse juures olev inimene nii ei kirjuta! Seepärast ma arvangi, et proua konto on kaaperdatud ja ta ise ei teagi, mis tegevus tema nime ära kasutades toimub.»
Ka Elu24 võttis sõnumeid saatnud naisterahvaga Facebook Messengeris ühendust. Näib, et sõnum on küll kohale läinud, kuid vastust ei ole tänaseks laekunud.

Kelmi eesmärk on välja petta raha või andmeid

Põhja prefektuuri kriminaalbüroo küber- ja majanduskuritegude talituse juht Hannes Kelt ütles toimetusele, et kelmid püüavad jätkuvalt inimestelt erinevatel viisidel raha või andmeid välja petta ning konkreetne näide on üks nendest. «Viimasel ajal on märgata, et kelmid on aktiveerunud just sotsiaalmeedia- või ostu-müügiplatvormidel ning kirjutavad inimestele otse,» täpsustas ta.

Põhja prefektuuri kriminaalbüroo küber- ja majanduskuritegude juht Hannes Kelt.
Mihkel Maripuu

Peamine skeem, mis Keldi sõnul hetkel levib, on järgmine: inimene paneb mõne oma eseme müüki Facebook Marketplace'i, Okidokisse või mujale müügiportaali. Talle kirjutab inimene, kes soovib seda eset osta ja räägib müüjale, et tal on oma kuller, kes tuleb isiklikult kohale. Väidab, et müüja ei pea midagi muud tegema, kui ainult oma telefoninumbri ja e-posti aadressi andma ning sisestama ühele veebilehele oma pangakaardi andmed. Tegelikult on eseme ostja kelm, kes tahab müüjalt kätte saada tema isiklikke andmeid, et nendega pettusi toime panna. Asja ostmisest ta tegelikult huvitatud ei ole.

PCH programm on ilmselt kõigest ettekääne

Kirjeldatud juhtum on Keldi sõnul sisult sama – inimeselt püütakse välja petta andmeid või raha. «PCH programm on ilmselt kõigest üks ettekääne, millega püütakse inimeses huvi tekitada,» täpsustab ta ja hoiatab, et auhinnaloosidesse, milles lubatakse midagi hinnalist või suurt summat raha, tuleks suhtuda väga skeptiliselt.
Eelpool välja toodud sõnumivestluse viimase vastuse põhjal jääb mulje, justkui oleks tegemist automaattõlkega. Ka Keldi hinnangul on pigem tegemist kelmiga, kes kasutab suhtluse ajal tõlkeprogramme, näiteks Google Translate'i.

Mida sellisesse vestlusse laskumisel kindlasti teha ei tohiks?

Ohtlikuks muutub see Põhja prefektuuri kriminaalbüroo küber- ja majanduskuritegude talituse juhi sõnul siis, kui vajutatakse linkidele, mis vestluse käigus saadetakse. «Tihti on need seotud pahavaraga, mille abil pääsetakse ligi inimeste sotsiaalmeediakontole. Samuti ei tohi kellelegi anda oma pangakaardi ega ka muid andmeid.»


Kohtla-Järve volikogu valib neljapäeval omale uue esimeheTALLINN, 15. veebruar, BNS – Kohtla-Järve linnavolikogu valib neljapäeval uue esimehe, kelleks võib suure tõenäosusega saada sotsiaaldemokraat Eduard Odinets, kirjutab Põhjarannik.
Odinetsi volikogu esimeheks valimisel kavatsevad tema poolt hääletada teiste seas ka keskerakondlastest endised linnajuhid Valeri Korb ja Riina Ivanova, kelle tegevust on Odinets aastaid teravalt kritiseerinud. Lisaks läheb tema ametisse kinnitamiseks vaja ka mitmete korruptsioonikahtlusega saadikute hääli.
Odinetsi sõnul on põhimõtteline kokkulepe tema volikogu esimeheks valimiseks viie sotsi ja viie keskerakondlase vahel olemas ja seda on lubanud toetada veel neli saadikut. Need neli on Keskerakonna nimekirjast volikogusse valitud Anton Dijev, Zaur Abbassov ja Deniss Veršinin ning Maria Merkulova valimisliidust Progress. Kõik on ka kahtlusalused oktoobris vallandunud korruptsiooniskandaalis.
Eelmisele volikogu aseesimehele Hendrik Agurile avaldasid need volikogu liikmed, kes on nüüd valimas ametisse Odinetsi, umbusaldust eelmisel esmaspäeval. Umbusaldajad leidsid, et alles paar kuud ametis olnud Agur ei tule volikogu juhtimisega toime.
Oktoobri lõpus avaldas volikogu umbusaldust volikogu esimehele Tiit Lillemetsale, kes sattus samuti korruptsiooniskandaalis kahtlusaluste ringi.
Tallinna toimetus, +372 610 8814, sise@bns.ee
Baltic News Service


Elva vallajuhid said kriminaalasjast priiksElva vallavalitsuse jagatud tegevustoetused kohalikele spordiklubidele tõid eelmise aasta lõpus kaasa kriminaalmenetluse, sest õhus oli kahtlus, et vallavanem Priit Värv (pildil)ja vallavalitsuse liige Margus Ivask on raha eraldades rikkunud toimingupiirangut.

Veebruari alguses teatas prokuratuur, et kuritegu ei leitud. Politsei uurib nüüd asja väärteomenetluses.
Liiga väike summa
Elva vallavalitsuses kinnitati mullu märtsis tegevustoetuste eelnõu, mis lubas rahalist toetust 64 ühingule. Kõige suurema abi sai spordiklubidest jalgpallimeeskond FC Elva, mida vald otsustas toetada enam kui 44 000 euroga. Lisaks sai pea 11 000-eurose toetuse korvpalliklubi BC Elva.
Varsti pärast seda juhtis revisjonikomisjon tähelepanu võimalikule toimingupiirangu rikkumisele. Nimelt selgus, et toetusraha eraldamise otsustamisel olid poolthääle andnud kõik vallavalitsuse liikmed. Nende seas ka BC Elva ja FC Elva juhatusse kuulunud vallavanem Priit Värv ja vallavalitsuse liige Margus Ivask.
Toona kinnitas ringkonnaprokuratuuri avalike suhete nõunik Kauri Sinkevicius, et selle juhtumi asjus on alustatud menetlust, kuid süüdistust ei ole kellelegi esitatud.
Lõuna ringkonnaprokuratuuri prokuröri Toomas Koitmäe sõnul lõpetas prokuratuur kahtlustust esitamata kriminaalmenetluse, milles selgitati, kas Elva vallavalitsuse liige võis endaga seotud spordiklubile tegevustoetuse eraldamise otsustamisel osalemisega panna toime toimingupiirangu rikkumise.
Prokuratuur hindas, et konkreetsel juhul oli tegemist rutiinse otsusega, millega ei kaasnenud korruptsiooniohtu.

«Karistusseadustiku järgi on toimingupiirangu rikkumine kuritegu, kui otsuse väärtus on üle 40 000 euro ehk tegemist on suure ulatusega. Nende otsuste rahaline ulatus oli aga väiksem kui 40 000 eurot, mistõttu uurib politsei nende toetustega seotud asjaolusid väärteomenetluses,» kommenteeris Koitmäe otsust.
Uurimise käigus ilmnes, et Elva valla tegevustoetuste taotlemise ja eraldamise kord sätestab, kuidas spordiklubidele tegevustoetuse suurus määratakse ja arvutatakse. See tähendab, et kõik Elva valla spordiklubid saavad tegevustoetust sarnastel alustel ja ühtse loogika järgi.
Oht puudus
Kuigi ametiisik võib sellises olukorras olla näivas huvide konfliktis, ei ole ametiisikul sellise otsuse tegemisel võimalik muuta ega mõjutada otsuse sisu, näiteks eelistada endaga seotud spordiklubi teistele, sest kõikidele määratakse toetusi sama süsteemi alusel liikmete arvu põhjal, selgitas Lõuna ringkonnaprokuratuuri prokurör Koitmäe.
Kuna tegevustoetust sai hulk spordiklubisid varem kokku lepitud kindla korra järgi ja võrdsetel alustel, hindas prokuratuur, et konkreetsel juhul oli tegemist nn rutiinse otsusega, millega ei kaasnenud korruptsiooniohtu.


Kuluhüvitised: häbi on, aga ei tunneKäes on valimiste-eelne magus aeg, kui poliitikud sooviks meediapilti jääda ainult erakonnavärvides jopedes, poetades oma partei valimislubadusi igasse võimalikku kommentaari ja pressiteatesse. Magus periood ka ajakirjanikele, sest kohati tüütuks muutunud valimisdeliiriumis on poliitikud siiski tavapärasest aktiivsemad ja just praegu tunduvad korruptsioonihõngulised leiud eriti mõjukad, kirjutab ajakirjanik Brita-Maria Alas.Üks selline näide on praegu riigikogulaste möödunud aasta kuluhüvitised: kel priskem(ad) kaust(ad), kellel täiesti tühi. Esimest korda nendega tutvununa teataks mu eakas, ent särtsakas vanaema suure tõenäosusega, et «kukub nähtust per*eli»: üle 4000-eurose brutopalgaga saadikud – mitmesugustest erakondadest – hüvitavad liialdamata kõike: kümneid paarieuroseid kohvisid või ostetud pastapliiatseid. Selline tšekkide kogumine on ju juba vaevanõudev raamatupidamine!
On jabur arvata, et lihtne inimeseloom sellise võimaluse ees oma töötšekke erilise hoolega analüüsiks – see on juurdunud trend ja justkui vaikiv kokkulepe, eriti kuna kõik teised sada saadikut võivad talitada täpselt samamoodi. Nii paistis ka näiteks kahe reformierakondlase kuluhüvitistest, kellest üks maksis maksurahast kinni oma öiseid peosõite ja teine korraldas valijatele mitme tuhande euro eest uhke kogunemise, mida ise tegelikult õigeks ei pea. Asjakohane näide on ka keskerakondlane, kes müüs oma auto maha ja rendib sedasama sõidukit nüüd maksumaksja raha eest.
On jabur arvata, et lihtne inimeseloom sellise võimaluse ees oma töötšekke erilise hoolega analüüsiks – see on juurdunud trend ja justkui vaikiv kokkulepe, eriti kuna kõik teised sada saadikut võivad talitada täpselt samamoodi.
Veel makstakse maksumaksja rahast kinni erakondlikke reklaame Facebookis, tellitakse ohtralt välismaist perioodikat ja kaheksa valijaga Võrus kohtumiseks renditakse Tallinnast tippklassi mersu – ja see on lubatud, sest kõik, mis seostub või mida saadik suudab oma tööga seostuma panna, kuulub hüvitamisele.
Kui mõni tähelepanuväärselt kentsakas hüvitis (või mis iganes muu poliitikukarjääri eetiline möödapanek) trükimusta vääribki, ei kõla Toompealt või erakondade kontoritest mitte selgitusi ega vabandusi, vaid et: «Tegu on tellimuslooga». Kusjuures mitte isegi ainult ühe partei retoorikast. Usun, et teate isegi, et sellist nähtust pole olemas mujal kui sisuturunduses. Aga vaat kuluhüvitiste või möödapanekutega, eriti valimiste eel, pole reklaamimaailmas midagi peale hakata.
Kõneldes julgelt küll paljude eest, väidan, et ajakirjanik ei vaidle seaduslikkusele vastu, kuid seisab mitte ainult «esimese Eesti», vaid ka «teise», «kolmanda» ja kõigi kümne ülejäänud Eesti eest. Et ka vanaema-vanaisa teaks, mille peale meie raha kulub.


Miks tundub aina sagedamini, et valitsemine Eestis kipub olema kuidagi krantslikKolumnist Maarja Vaino kirjutab maaraamatukogude ja -koolide sulgemisest ja leiab sarnasusi Bulgakovi «Koera südame» ja Tammsaare 1934. aastal kirjutatud artikliga.Ei teagi, kas tahaks või ei tahaks teada, mis toimub nende inimeste peas, kes kurva koerapilguga teatavad vajadusest sulgeda väikseid raamatukogusid ja koole. Seda ühtaegu raha kokkuhoiu ja kohalike elanike õitsengu nimel. Eks paradoksid ilmestavad poliitelu sageli, kuid samamoodi ilmestab seda ka asjaolu, et soovi korral leitakse vajalik raha ikka. See on poliitilise tahte küsimus.
Usun, et ka koole ja raamatukogusid sulgema asunud Lääneranna vallas leiduks eelarvet ja olemasolevaid kulusid hoolikalt üle vaadates vajalik raha. Ilmselt on lihtsalt eelistused teised.
Ausalt öeldes isegi üllatab, et nii tugevat kohalike vastuseisu toov otsus enne valimisi üldse tehti. See vist näitab omakorda, kuivõrd ükskõikseks jätab vallavalitsust külades elavate inimeste tegelik elu. Kotkaperspektiiviga oma valla kohal lennates ei ole seesugusel tühjal-tähjal ilmselt tõesti tähtsust, aga konnaperspektiiviga kohapeal elades on see vahel lausa elu ja surma küsimus.

2 MÕTET

	Kohalikud kogukonnad hoiavad elu maapiirkondades üleval vaatamata sellele, et «riik» on ennast aina koomale tõmmanud ning jätnud oma maakohtades elavad kodanikud looduslike valikute ette.
	Vallavalitsuse enamiku võiks saata tootvale tööle, mis annaks kenasti puuduolevad summad, et inimesed saaksid elada tähendusrikast kogukonnaelu ning olla võimalikult palju aega perega oma kodus.

Mina ei ole kohalik üheski külas, kuigi olen sünnist saadik ühe Lääneranna külakesega lähedalt seotud olnud. Seetõttu on minuski suurt uhkust tekitanud see, kui sõidan oma maakoju ja näen, et külaplatsile on ehitatud uus kiige, välijõusaal, laste mänguväljak. Majad jõudumööda renoveeritud, aiad hoolitsetud.
Jõulude ajal sõidad läbi külakeskuse nagu muinasjutust – nii palju on vaeva nähtud oma kodude ehtimisega. Kõikjalt paistab kokkuhoidev ja tubli kogukond, kes vaatamata väiksele elanike arvule on suutnud korda saata suuri asju ning oma kodukohta tõesti armastab.
Sellised kogukonnad hoiavad elu maapiirkondades üleval vaatamata sellele, et «riik» on ennast aina koomale tõmmanud ning jätnud oma maakohtades elavad kodanikud looduslike valikute ette. Tegelikult peaks riigiks olema muidugi needsamad kodanikud ja see, mis ennast kokku peaks tõmbama, on aina paisuv riigina identifitseeritav bürokraatiamasin.
Kujutlen suurepäraselt olukorda, kus lähen hästi köetud ja hubasesse maaraamatukokku, login ennast e-valla keskkonda ja lahendan koos tehisintellektiga vajalikud bürokraatlikud asjaajamised.
Kujutlen suurepäraselt olukorda, kus lähen hästi köetud ja hubasesse maaraamatukokku, login ennast e-valla keskkonda ja lahendan koos tehisintellektiga vajalikud bürokraatlikud asjaajamised. Kui kusagil, siis just sellistes toimingutes võiks vabalt loobuda vallaametnikest, kes on kusagil eemal «keskuses» ja suhtuvad sinusse sama ükskõikselt kui TI. Võib isegi juhtuda, et iseõppivate programmide kaudu muutuvad tehisintellektid varsti empaatilisemaks.
Vallavalitsuse enamiku võiks saata tootvale tööle, mis annaks kenasti puuduolevad summad, et inimesed saaksid rahulikult kasvatada oma lapsi, neile parimal tasemel haridust anda, elada tähendusrikast kogukonnaelu ning olla võimalikult palju aega perega oma kodus. Tundub utoopiana?
Aga kui lapsed on sunnitud käima kodust kaugel suurtes kombinaatkoolides, kogukonnakeskused surevad välja, sest inimesed on pidevalt autoroolis, et iseennast ja lapsi kõikide vajalike asutuste vahel solgutada ning suure tõenäosusega on ühel hetkel sunnitud oma kodust ära kolima, sest elamine selles on muutunud võimatuks? Düstoopia?
Sellest vaatenurgast on meie regionaalpoliitika tõepoolest parajalt düstoopiline. On lausa veider, et seda kõike soodustavad riiklikud instantsid, mis samal ajal hoogsalt tunnevad muret laste ja nende vanemate vaimse tervise pärast, korraldavad koolikiusuvastaseid kampaaniaid, manitsevad inimesi elama «roheliselt», st vähem autosid kasutama ning võimalikult palju tervislikult vaba aega veetma (liikuma looduses, olema sõprade/perega).
Aga ehk on 1934. aastaga võrreldes eestlased õppinud demokraatiat ja valimisi rohkem hindama ja paremini kasutama?
Kõik need elemendid, mida nüüd reaalse poliitika elluviimisega välja juuritakse, on praegustes toimivates väikestes kogukondades olemas. Kindlasti mitte ideaalselt, sest ideaalseid maailmu ei ole olemas. Selliste toimivate võrgustike ja süsteemide lõhkumine on parimal juhul nürimeelne, halvimal juhul…
Bulgakovil on mõtlemapanev teos «Koera süda», kus selgus, et teatud operatsioonidega on võimalik koerast teha keegi, kes näeb välja ja pealtnäha käitub nagu inimene. Aga hiljem selgub, et sisimas on ikka krants edasi, ainult inimese kujul muutub veel ohtlikuks ja võimukaks krantsiks. Miks tundub aina sagedamini, et valitsemine Eestis kipub olema kuidagi krantslik?
Las kõneleb meie aegumatu aare, kes artiklis «Õnnelikest ja õnnetuist aegadest» kirjutas: «Nõnda siis sündis, et kui saavutasime riikliku iseseisvuse ja eesti mees hakkas ajama Eesti asju, siis pettusime temas. Meie leidsime, et temal puuduvad unistatud voorused, nagu polekski ta õige eesti mees. Tema tahaks, nagu iga teinegi, äri ajades saada võimalikult suurt kasu ja tasuda võimalikult väikesi makse; tema näeks hea meelega, et tema palka kergendataks ja tööd vähendataks; tema armastab onupojapoliitikat; tema pistab vahetevahel käe riigi tasku; tema jätab oma võlad maksmata ja teeb pankrotte; ta võltsib veksleid ja mõnikord süüdistatakse teda isegi altkäemaksu andmises ja võtmises; ta koob intriige ja kasutab demagoogiat võimu ahnitsedes; ta tõrvab ausaid ja lupjab autuid, kui seda nõuab isiklik või parteikasu; ta on võimuahne, nii et iga parteiliige tunneb end liidrina, iga ministeeriumi uksehoidja ministriabina; tal on üldse kõik omadused, mida oleme näinud ja kuulnud olevat kõigil teistel võimukandjail. Aga niisugusena ei kujutelnud keegi eesti meest, kui ta mõtles oma riigist.»
Nii vist ongi ka praegu, kuigi artikkel sai kirjutatud 1934. aastal. Kuidagi ei ole esikohal kohalike huvid, vaid ikka mingid muud skeemid, mis teenivad kes teab kelle huve.
Aga ehk on 1934. aastaga võrreldes eestlased õppinud demokraatiat ja valimisi rohkem hindama ja paremini kasutama?


Pikk menetlusaeg koos infosuluga väetab leebet suhtumist korruptsiooniAasta tagasi prokuratuuri aastaraamatus ilmunud intervjuus küsis Põhjaranniku ajakirjanik Erik Kalda Viru ringkonnaprokuratuuri juhtivprokurörilt Gardi Andersonilt, mida see tähendab, et prokuratuur on rääkinud korruptsiooni vastu võitlemisest kui ühest asutuse prioriteedist, aga viimasel ajal pole olnud kuulda suurematest korruptsioonimenetlustest.Anderson vastas, et see tähendab, et tehtud on head tööd ja korruptsioonist rääkimisega on paranenud inimeste teadlikkus, ning see on hea märk, et ei ole suuri asju olnud.
Umbes pool aastat pärast aastaraamatu ilmumist vallandus 2022. aasta oktoobris ulatuslik Kohtla-Järve linnavõimu korruptsiooniskandaal, kus praeguse seisuga on kuriteokahtlustuse saanud 17 inimest. Teiste seas kommunaalärimees ja munitsipaalpoliitik Nikolai Ossipenko, kes on juba aastaid tagasi korruptsioonisüüdistuse saanud, kuid pääsenud õigusemõistmisest tänu arstitõendile. Peale tema on kahtlusaluste seas suur hulk Kohtla-Järve linna tippjuhte ja ametnikke.
Kas selle juhtumi valguses võib Andersoni parafraseerides järeldada, et prokuratuur on teinud varasemast kehvemat tööd ja inimeste teadlikkus korruptsioonist on taas halvenenud? Ilmselt mitte.
Või on see hoopis vastupidine märk, et prokuratuur ja uurijaid on lõpuks jõudmas olulise töövõiduni? Pärast korruptsiooniskandaali Kohtla-Järve linnapeaks valitud (kurioosumina muu hulgas ka kahtlusaluste häältega) Virve Linder tõdes Põhjarannikule: "Siin on korruptsioon olnud aastakümneid osa süsteemist, nii et inimesed isegi ei anna endale aru, et see, mida nad teevad, on korruptsioon."
Kuidas lämmatada osas valijates juurdunud suhtumist, et nagunii on enamik võimulolijatest korrumpeerunud ja vahelevõtmine on vaid poliitilise võitluse relv?
Linderi mõtet kinnitab ka see, et kuriteokahtlustuse saanud Kohtla-Järve linnavalitsuse juhtidest ja ametnikest lahkus ise ametist vaid üks, volikogust ei taandunud ükski saadik. Pigem käitub osa neist volikogu saalis kangelastena ja nimetab neile esitatud kahtlustusi naeruväärseteks.
Kas eelmine suurem korruptsioonijuhtum, kus üle seitsme aasta kestnud uurimise kulminatsioonina tollane Kohtla-Järve linnapea Jevgeni Solovjov süüdi mõisteti ja sai karistuseks tingimisi viieaastase vangistuse, ei muutnud siis suhtumises suurt midagi?
Jõustunud kohtuotsuse kohaselt sai Nikolai Ossipenko firma N&V Kohtla-Järve linnalt miljon eurot korruptiivset tulu. See asjaolu pole häirinud suurt hulka kohalikke poliitikuid temaga edaspidi koostööd tegemast ega tema kaasvõitlejatega uusi valitsemisskeeme punumast. Sellest rahast ei saanud Kohtla-Järve linn tagasi sentigi. Maksis hoopis kinni teise osapoole õigusabikulud kas teadlikult või juhuslikult käpardlikult korraldatud nõude esitamise tõttu.
Mil moel on võimalik kujundada hoiakuid, et korruptsiooni tuleb taunida ja sellega seotud isikutel ei peaks olema asja avaliku võimu juurde? Kuidas lämmatada osas valijates juurdunud suhtumist, et nagunii on enamik võimulolijatest korrumpeerunud ja vahelevõtmine on vaid poliitilise võitluse relv? Sellise suhtumise tagajärjel saab osast korruptantidest avalikkuse silmis kui mitte ilmtingimata märtrid, siis isikud, keda ei mõisteta hukka, vaid kellele tuntakse hoopis kaasa.
Sellise hoiaku vastu ei olegi muud rohtu kui korruptsioonijuhtumite menetlemise suurem läbipaistvus. Arusaadav, et järgida tuleb uurimissaladuse reegleid ja korruptsioonijuhtumite menetlemine ei saa olla reaalajas toimuv tõsielusari, millele kaasaelajad punkte või laike panevad.
Aga õige ei peaks olema ka see, kui alustatud menetlused aastateks infosulgu upuvad. Olgu näiteks seesama Jevgeni Solovjovi juhtum. Menetlus tema suhtes algas 2009. aasta sügisel ja jõustunud kohtuotsus tuli 2016. aasta sügisel. Kõik need seitse aastat oli süsteemseks korruptandiks osutunud linnapea ametis. Nii ta ise kui ka need arvukad volikogu liikmed, kes tal ametis võimaldasid olla, kinnitasid justkui ühendkooris, et süüdistused pole tõsiseltvõetavad ja põhjust teda välja vahetada ei ole.
Tugevamat avalikkuse survet ei saanudki tekkida, sest mitmete aastate jooksul ei selgitanud prokuratuur arusaadavalt üldsusele, mille toimepanemises Eesti suuruselt viienda linna juhti süüdistatakse.
Värskem näide ka 2022. aastast. Kevadel asus politsei uurima Ida-Virumaalt valitud riigikogu liikme Martin Repinski kuluhüvitiste kasutamise seaduspärasust. Kümne kuu jooksul on ainus info, mida prokuratuur on päringute peale väljastanud: menetlus käib ja lisada pole midagi.
On tõenäoline, et enne saab Repinski saadikuaeg riigikogus otsa, kui selle juhtumi uurimiskäigu kohta mingitki sisulist infot tuleb. Seda ei ole vaja ajakirjandusel lugejate uudishimu rahuldamiseks, vaid eelkõige avalikkusel, et saada selgust, kas nende esindaja parlamendis on aus mees või suli.
Mõistetav, et korruptsioonijuhtumite mentlemine ei ole kiirtoidu manustamine tanklas. Aga kui need juhtumid vajuvad unustuse hõlma, siis ei teki ka avalikkuses tugevat korruptsiooni taunivat hoiakut. Pigem võibki osast kahtlusalustest ja ka süüdimõistetutest kujuneda märtrid, kes hakkavad ise kujundama kiusatava kuvandit. Eriti juhul, kui aastaid kestnud kuluka uurimise episoodiks jääb tasuta juukselõikus, hambapilt või tööks antud arvuti.
Lisaks on oluline, et ka prokuratuur suudaks korruptsioonijuhtumitest rääkida lisaks juriidilisele keelele laiemale üldsusele arusaadavas keeles.
Ajakirjanikud "tõlgivad" oma lugudes iga päev pikki õigustekste laiemale lugejaskonnale mõistetavasse keelde. Küllap saaks sellega soovi korral hakkama ka prokuratuur kahtlustusi, uurimise käiku või süüdistusi selgitades. See aitaks paremini mõista korruptsiooni olemust ja kujundaks ka paremini inimeste teadlikkust.
See lugu on avaldatud ka sel nädalal ilmunud prokuratuuri aastaraamatus.