Terminali osanik Raido Raudsepp: elektriauto pole ainus viis maailma päästaKiire kasvuga suurettevõtja - TERMINAL ASKärknas endisest Tartu naftabaasist üle-eestiliseks ettevõtteks kasvanud Malle Raudsepa ning ta poegade Raido ja Rauno Raudsepa perefirma Terminal ASi pikem plaan on töötada end Eesti juhtivaks energiamüüjaks.Aga praegu tuleb tegutseda siiski lühema plaani järgi samm-sammult, sest aeg on ärev ja poliitelu heitlik.Raido Raudsepp, mis on Kärknas teie selja taga nendes suurtes mahutites, millel peal uhke kiri «Eesti kütusepank»?Me olemegi Eesti kütusepank, neis mahutites on 30 miljonit liitrit diislikütust ja bensiini, mis on Eesti kriisitagavara. Tallinnas on meil hoiul veel ligi kümme miljonit liitrit strateegilist kütusevaru, nii et tuleme kõigi varudega toime keskeltläbi 13 päeva. Tallinnas hoiustame lisaks lennukipetrooli, seegi varu on meil eelmisest aastast, esimest korda Eesti ajaloos. Kriisi korral saame ka paar päeva lennata.Osa meie teenindusjaamadest on Eesti kriisitanklad. Kui valitsus ja Eesti varude keskus annavad korralduse, et sealt peab varusid välja andma, siis seda ka teeme.Teistelgi kütusemüüjatel on riigireservi, näiteks Paldiskis ning mingi osa Muugal. Eesti suuremad varud on siiski välisriikides: Soomes, Rootsis, isegi Taanis. Varu peab olema, eriti praegu sõjaga silmitsi seisvas Euroopas.Mis autoga ise sõidate, kas sel on sisepõlemismootor või olete astunud elektriautoga uue ajastusse?Minu auto on diisel-elekter.Natuke olete juba murdunud selles osas?Ei, ma pole murdunud, lihtsalt parim pakkumine tuli sellele autole. Minu auto paaki läheb ikka diislikütus ja paak on 85-liitrine. Aga passis on diisel-elekter, see on mingi hübriidi versioon, väga hea auto.Kas elektriautod teevad teid kui kütusemüüjat ärevaks?Olen uute tuultega autotööstuses rahul. Peame arvestama tõsiasjaga, et fossiilkütuste maailm saab ligi saja aasta pärast läbi, meil on alternatiive vaja. Viimase kahesaja aastaga on maailmas inimeste arv viiekordistunud. Tulebki alternatiividele üle minna, sest meil ei jätku fossiilkütust sellisele hulgale inimestele.Berliinis septembris peetud automessil olid lõviosas elektriautod.Messil näidataksegi uusi asju. Arvan, et sisepõlemismootoriga autod ei kao 20-30 aasta jooksul kuhugi. Alternatiivmootoriga autosid tuleb juurde, see ongi normaalne. See peabki nii minema, sest kui räägime kütuse puhul tarbimise tipust, siis sellist asja ei ole - tarbimine aina kasvab. Ja mõelge sellele, kui ka India ja Aafrika inimestele muutuvad isiklikud sõiduautod võimalikuks. Mis see siis veel tarbimisega teeb?Elektriauto on täiesti okei. Küsimus on vaid selles, kas ja kuidas elektriauto meie kliimas igas olukorras toimib. Soojemates kohtades pole sellega suuremat häda. Aga meil on ka lörts, lumi, külm - ja siis elektriauto seda passis lubatud läbisõitu ei paku. Linnaautona, pere teise autona on väike elektriauto väga hea. See on nagu elektritõuks, teedki väikseid otsi. Aga kuna mul on kolm last ja koer ning mul on vaja suvilas käia ja mööda Eestit ringi liikuda, siis mina jään praegu ikka diisli peale.Sest diiselauto on odavam? Odavam kindlasti, aga mitte ainult selle pärast. Diiselmootoriga auto on kõige töökindlam. Ma ei saa oma elu üles ehitada sellele, et pean kogu aeg mõtlema, kust saan autole juhtme taha. Kodus ja tööl on juba praegu jube palju juhtmeid, igasugused laadijad. Ja siis tuleb üks juhe veel juurde. Lisaks räägime kõrgetest elektrihindadest, elektrikatkestustest.Ka operatiivsõidukite puhul tuleb hoida väga tagasihoidlikku joont, et me ei teeks rumalusi. Operatiivsõiduk peab valmis olema igas olukorras. Kui mu lähedasel on vaja kiiresti haiglasse saada, aga öeldakse, et ei saa praegu tulla, kiirabiauto laeb ... Suur pilt on ilus, aga on kitsaskohad, mis võivad olla väga karmid. Neile tuleb mõelda.Samas valmistute elektriautode tulekuks. Terminal teatas mullu, et rajab 2024. aasta lõpuks üle Eesti 73 kiirlaadimispunkti.Meie tütarettevõte eTerminal arendab elektrilaadijaid ja paigaldab neid jaamadesse. Tegeleme alternatiivsete kütustega, see on tulevik. Seda ei juhtu kohe täna, aga paarikümne aasta pildis tulevad muutused. Kui drastilised ja kui suured, seda ei tea keegi - praegu pole meile ette antud mingit poliitilist raamistikku, kuhu poole peaksime meie, mootorienergia müüjad, suuna võtma.Kuid varakevadel levis kulutulena uudis, et Euroopa Liit tahab aastast 2035 keelustada bensiini- ja diiselmootoritega autod.Vaat ei ole nii. On lubatud ka alternatiivsed, täielikult jäätmetest toodetud sünteetilised kütused, mis sobivad praegustesse tanklatesse väga hästi. On ju olemas väga hea alternatiiv, parafiinne diislikütus ehk HVO, mis on pea 90 protsenti süsinikuneutraalne, müüme seda mõnes oma jaamas.Meil on alternatiivid juba olemas, praegu ei pea minema tingimata elektriautole üle, kui tahad keskkonda säästa. Ka ei saa kõiki inimesi sundida ostma 50 000 - 60 000 eurot maksvat elektriautot, no ei ole võimalik, kust inimesed selle raha võtavad? Rääkimata olematust laadimistaristust.Pealegi on uued sisepõlemismootorid ülimalt ökonoomsed. Ülevaatusel sellise uue sisepõlemismootoriga auto CO2 mõõtes vaatab sealt tihti vastu null. Mootorid on 1-1,2-liitrised, liiguvad väga hästi. Julgen väita, et need pisikese mootoriga fossiilkütusega autod on palju väiksema keskkonna jalajäljega kui elektriauto. Selline auto on turvaline, kindel, võtab ülivähe kütust - kui sellega sõita 15-20 aastat, siis ongi selle jalajälg keskkonnale see, mida peaks tegelikult taotlema.Euroopa liigub elektriautode teed. Mis sakslane teeb? Vahetab iga kolme aasta tagant auto välja. See tähendab, et keskkonnale teeb ta ainult kahju. Kui sõita autoga 15- 20 aastat, tasub see end ära. Elektriauto ei kesta aga praegu nii kaua. Kui iga kolme aasta tagant vahetan elektrika uue vastu välja ja vana saadan kuskile Baltikumi - see on jama. See on propaganda, siin küll ütlen stopp. Loomulikult on autotootjate soov võimalikult palju müüa, aga mõtleme ise, ärme jookseme massina kaasa.Aga kuidas teie 73 kiirlaadimiskohaga ikkagi läheb?Üks on siin Kärknas näiteks, lisaks Tallinnas, Jõhvis. Ligi kümme oleme neid paigaldanud. Paigaldame laadijaid eelkõige oma teenindusjaamadesse, aga asi on selles, et elektriautosid ei tule nii kiiresti juurde. Laadijate paigaldamine ja laadimise pakkumine ei ole praegu mingi äri, pigem on see ühiskondlik tegevus.Kuid tahame enda juures hoida kliendid, kes elektriauto soetavad. Kohvikutega jaamade juures on laadija väga hea: inimene tuleb, paneb auto laadima, võtab tassi kohvi, sööb prae ja ongi meeldiv ühendatud kasulikuga. Aga paigaldada laadijaid iga tänava nurgale - arvan, et need ei leia tulevikus kasutust. Sellisel taristul peab olema mingi sünergia, laadija peab olema tarbijale loogilises asukohas.Ja siis veel amprid! Praegu käib ka Eestis kardinate taga võidujooks ampritele. On selge, et me ei saa ega suuda kogu riiki võimsate kaablite pärast üles kaevata, et need igale poole jõuaks, teatud limiidid ja piirangud on ees. Kiirlaadija tahab vähemalt 200 amprit saada, kodumajapidamises on heal juhul 25 amprit. Seega tuleb majapidamistel tõenäoliselt leppida aeglase laadimisega.Terminalil on praegu 45 tanklat, kodulehtede andmetel Olerexil üle saja, Circle K-l 77, Nestel 62, Alexelal 105. Mis edasi, mis on Terminali plaan?Tanklate arvukus on ühelt poolt oluline ja teisalt ei ole ka. Oluline on, et piirkonnakeskused oleksid jaamadega kaetud. Aga mõnes väikelinnas korraga paari-kolme teenindusjaama omada pole enam rentaabel.Oleme oma 45 jaama üles pannud kaheksa aastaga, see on erakordne kiirus. See tähendab, et Eesti kütuseturul oli teatud õhk sees, et meiesugune sai jaeturule tulla.Edasi on plaan väga lihtne: tahame kõik piirkonnakeskused oma jaamadega ära katta. Me ei taha teha tavalist tanklat, soovime korralikku teenindusjaama, kus on energiat erinevatele mootoritele ehk rohegaasid, fossiilkütused, elekter.Tuleviku tankla on pigem täisteenindusjaam, väikeses kohas on see nagu külakeskus, kust saab kõike, isegi sularaha, nagu meil juba praegu. Kui saaks müüa ka käsimüügiravimeid nagu mujal maailmas, siis oleks maainimestel elu parem. Autonoomse toitega teenindusjaam, mis müüb kõike esmatähtsat ja peab vastu kriisidele - Eestis on pigem selliseid kohti vaja. Igale poole automaatjaamakesi püsti panna - arvan, et see on möödanik.Eestis on 550 tanklat ja 1,3 miljonit elanikku, Leedus on 600 tanklat ja 2,8 miljonit elanikku. Meil on palju tanklaid, konkurents on tihe. Usun, et meiesuguse turule tulek ja kodumaise kapitali turul hoidmine on päris oluline.Kas Eesti on tanklaid täis või mahub siia veel üht-teist?Tuleb jälgida, kuidas teed-taristud muutuvad. Kui mingi trass muutub, muutub ka olukord, hea näide on Anna, kust suur trass enam läbi ei lähe. Nüüd on uus trass, aga Mäolt Tallinnani on esimesed tanklad Jüris. Sellepärast hakkamegi varsti Tallinna-Tartu keskpunkti Mäeküla vana piimatööstuse juurde uut suuremat jaama ehitama. Võime rääkida küll, et Tallinna-Tartu tee muutub tulevikus lühemaks, aga tualetti tahab inimene ikka minna või pudeli vett osta. Tallinna-Tartu tee keskel peab üks nüüdisaegne teenindusjaam olema ja lahendame selle asja ära.Oleme üle võtnud üksikuid maajaamu ja teinud need tänapäevasteks teenindusjaamadeks. Üksikud tegijad mingil ajal paraku lõpetavad oma tegevuse. Nad võivad isegi hea koha peal olla, aga nad ei suuda üksikuna konkurentsile vastu pidada. Juba üks moodne kohvimasin maksab 15 000 eurot - kui seda investeeringut ei suudeta teha, siis inimene tanklasse naljalt sisse ei keera.Kohvimasinast rääkides - miks on kohv tanklates nii kallis, kohviliiter maksab mitu korda rohkem kui kütuseliiter.Tuleb arvestada, mis hinnaga ostame ube, mis piim sinna läheb ja ka energiakulud mängivad oma osa. Elu on igal pool kallimaks läinud, linnas kohvikus maksame kohvi eest kolmneli eurot. Meil maksab tanklas kohv 2-2,5 eurot. Ei tea pea ühtegi asja, mis viimasel ajal odavamaks oleks läinud. Üleüldine inflatsioon mõjutab ka kohvi hinda tanklas.Kui lihtne või keeruline on Eestis ettevõtlusega tegeleda?Me pole kunagi saanud ühtegi toetust ja me ka pole arvestanud sellega, et avalik sektor peaks meid rahaliselt aitama. Oleme eelkõige fossiilkütuseid müüv ettevõte, mõistagi ei vaadata meie kui mingi Eesti elu suurepärase edasiviija peale. Pigem oleme jaotuskanal, mis peab ise hakkama saama. Samas on viimased kriisid näidanud, et praegu on meid siiski vaja.See ongi meie võlu ja valu: oskame, tahame ja jõuame ise hakkama saada. Mõnikord on meil järelevalvelt abi vaja, aga viimastel aastatel pole me seda abi palju saanud, see on jäänud kesiseks. Eelkõige mõtlen siin biokohustuste täitmise järelevalvet Eestis.Tihti ei taheta ettevõtjat hästi uskuda. Ametnikele soovitan: rohkem usaldust, kuulake, mida ettevõtja räägib, kuulake sõnumeid ja võtke neid tõsiselt.Oleme kodumaine ettevõte, elame Eestis ja tahame oma kogukonnale head. Ega me muidu neid mänguväljakuid ja jõusaale ehita, see ei too ju midagi sisse. Kuid seda keegi ei arvesta. Ehitasime Tartus Raadile ERMi juurde täismõõtmetes korvpalliväljaku linlasele ja vallaelanikule. Linnast ega vallast kordagi ei küsitud, kas saame ka kuidagi aidata. Loomulikult ei heida ma seda kellelegi ette, see meie enda otsus.Ootan, et meie ametnikud ja poliitikud näeksid suurt pilti eelkõige kodumaiste ettevõtete vaatest lähtudes. Võiks arvestada, et on kodumaiseid firmasid, kes tahavad, et Eestil läheks hästi ja et oleksime jätkusuutlikud. Aga on ka tublisid välismaiseid ettevõtteid, kes tulevad siia raha teenima, ja kui meil asjad halvemaks lähevad, viivad teenitud kasumi siit esimesel võimalusel minema. See on päris suur erinevus, mida võiks teadvustada.Kas Tartus on ettevõtlusega hea tegeleda?Näen, et praegusel äreval ajal valitseb meil mentaliteet, et kõige turvalisem on mitte midagi teha, selle asemel, et jah öelda ja pea ees mõnda projekti sisse hüpata. Hästi palju kaalutakse, mõeldakse, üritatakse maksimaalselt kõike kooskõlastada enne otsuse tegemist. See on üleüldine, see pole Tartu probleem.Meil on Tartus olnud hea koostöö, aga viimasel ajal pole me siin midagi suurt teinud. Kui peaksime lähiajal Tartus midagi arendama, eks siis näeb, kuidas on seis nüüd. Kui oleme suhelnud Tartu kriisivarude teemal, siis näeme, et linnavalitsus mõtleb ja tegutseb väga operatiivselt. Meil üldjuhul omavalitsustele etteheiteid pole.Kui palju Eesti riik Terminali abiga riigikassat täidab?Laias laastus 100 miljonit eurot aastas. Suurim osa on aktsiis, siis käibemaks. Kui diislikütuse liiter maksab näiteks 1,7 eurot, siis ühes liitris on aktsiisiosa 0,372 eurot ning käibemaksu osa 0,29 eurot. Seega 0,66 eurot läheb maksudeks. Kui bensiini 95 liiter maksab tanklas 1,8 eurot, siis aktsiisi osakaal on 0,563 eurot ja käibemaks 0,3 eurot. Lisandub väike osa varumakset ning bensiin 95 puhul ka biokohustuse nõue. Seega minimaalselt 0,9 eurot liitri kohta läheb riigile. Lisaks annavad oma osa ka tööjõumaksud, sest meil on juba üle 400 töötaja.Ma pole seda meelt, et kui maksame palju makse, siis peaksid meil mingid erisused või eelised olema. Aga suure maksukogujana soovin, et meil oleks teatud küsimuste üle diskussioon. Selles on toimunud viimase kümne aasta jooksul küll väga suur areng, kuid palju on veel ära teha. Avaliku ja erasektori koostöös saaks väga palju asju ära teha.Milline on Terminal viie aasta pärast?Meil on arengukava aastani 2030, plaan on liikuda juhtivaks Eesti mootorienergia kanaliks, miks mitte ühel heal päeval ka tootjaks. Aga kuna võitleme praegu kütuseturul väga suure pettusega ja selgust pole, kuidas see laheneb, siis on palju segadust ja arusaamatust. Kindlasti jätkame oma plaane, aga üle aasta-kahe ette vaadata on praegu väga keeruline."Tuleviku tankla on pigem täisteenindusjaam, väikeses kohas on see nagu külakeskus, kust saab kõike, ka sularaha. Kui saaks müüa ka käsimüügiravimeid nagu mujal maailmas, oleks maainimestel elu parem."MARGUS ANSU Kärknas on Terminal ASi juhatuse liikme Raido Raudsepa selja taga mahutites hoiul 30 miljonit liitrit diislikütust ja bensiini, mis on Eesti kriisitagavara. Tallinnas on ettevõttel veel hoiul ligi 10 miljonit liitrit strateegilist kütusevaru.VILJA KOHLER


Lasnamäe alustab eakate internetiturvalisuse programmigaTALLINN, 18. oktoober, BNS - Internetikelmuste vähendamiseks korraldab Tallinna Lasnamäe linnaosa valitsus koostöös partneritega alates kolmapäevast tasuta küberhügieeni käsitleva programmi.
„Aina enam jõuab meediasse häiriva sisuga lugusid, kus eakad satuvad telefoni- ja internetikelmuste ohvriks. Mida meie saame omalt poolt pakkuda, et sääraseid kuritegusid vähendada on küberturvalisust käsitlevad koolitused. Ootame kohale eelkõige eakaid, kuid registreerida võivad kõik huvilised,“ ütles Lasnamäe linnaosa vanem Julianna Jurtšenko.
Koolitused toimuvad neljal korral kolmapäeviti Lasnamäe linnaosa valitsuse suures saalis Pallasti tänav 54 maja esimesel korrus. Koolitused toimuvad mõlemas keeles alates kella 10-11 eesti keeles ning kell 11.15-12.15 vene keeles. Ühe koolituse pikkus on üks tund.
Kolmapäeval on koolituse teema „Sissejuhatus digimaailma“, kell 25. oktoobril „Nutiseadme turvalised/ebaturvalised rakendused“, 1. novembril „Kelmuse tüübid“ ning 8. novembril „Kuidas kelmust ennetada ning enda raha mitte kaotada?“.
Kuna üritus toimub siseruumis, on kohtade arv piiratud. Üritusele tagab koha eelregistreerimine läbi interneti lingil https://forms.gle/ra5fo4HPNeX6VM268 või telefoninumbril 6457702. Registreerida võib kõigile või siis kindale koolitusele, mis enim kõnetab.
Programmi korraldab Lasnamäe linnaosa valitsus koostöös politsei- ja piirivalveameti ning Tallinna Keskraamatukoguga.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


ARVUSTUS | Võib nina püsti ajada. „Tähtsad ninad“ on kohene Eesti lastefilmide klassikaEesti film suures plaanis kipub ühest jalast lonkama, kuid vahel tuleb ka mõni meeldejäävam pärl, mis ei ole tavapäraselt lohakas või arusaamatu dialoogiga. Ingomar Vihmari lavastatud „Tähtsad ninad“ on sujuvalt lavastatud seiklusfilm, mis ainult ei naeruta tervet peret, vaid pakub ka kõneainet ettevõtluse ja rahapesu kohta. Lapselikult lihtsa loo kangelaseks on Mattias Naani kehastatud pereisa Artur, läbi kelle näeme ühe perekonna ja abielu teekonda õnne defineerimisel.
13-aastased Oliver (Ruben Tolk) ja Sass (Robert Alexander Peets) meisterdavad tööõpetuse tunnis ninakujulise prillihoidja, mis äratab ootamatult salapärase suurinvestori huvi. Samal ajal näeb Oliveri hiljuti koondatud isa vaeva, et leida uus ametikoht. Poisid on iseseisvaks äriajamiseks aga liiga noored ning nii tekibki Oliveril plaan, kuidas kaks kärbest ühe hoobiga tabada – nad palkavad oma firmat juhtima Oliveri isa ning päästavad seeläbi ka vanemate karile sõitnud abielu! Konks on aga selles, et Oliveri isa ei tea, et töötab oma poja ja tolle sõbra Sassi heaks. Algab hoogne topeltmäng, mis eskaleerub, kui poisid saavad teada, mis on salapärasel investoril tegelikult plaanis.
Kohene Eesti lastefilmide klassika
Esimene asi, millega Ingomar Vihmar märki tabab, on atmosfäär. Siin on mingisugune äratundmise rõõm. Umbes nagu läheks tagasi lapsepõlvekoju või oma vanasse puuonni, kus pole mitu aastakümmet käinud. „Tähtsad ninad“ meenutab neid vanu Eesti klassikuid nagu „Lammas all paremas nurgas“, mis oma lihtsuse taustale peidab raamatute jagu teemasid. See põhineb originaalsel algmaterjalil, mis kohe meenutab, et me siin väikeses riigis oskame teha kahte tüüpi filme - lastel- ja dokumentaalfilmid. Seega tegelikult pole põhjust imestada, et film on kvaliteetne läbi ja lõhki, mitte ootuspäraselt lohakas ja segase arusaamatu helitööga, kus dialoogist ei suuda aru saada.
„Tähtsad ninad“ (2023).
(Kaader filmist)
Mulle äärmiselt meeldib „Tagurpidi torn“ (lavastaja Jaak Kilmi), mis on endiselt üks parimaid Eesti filme, mis kunagi tehtud. Samuti olen tugevalt kiitnud nii „Kratti“ (lavastaja Rasmus Merivoo) kui „Eia jõulud Tondikakul“ (lavastaja Anu Aun). Isegi „Erik Kivisüda“ (lavastaja Ilmar Raag) on tegelikult meeltmööda. Paneksin „Tähtsad ninad“ siia samasse nimekirja kui kohene Eesti lastefilmide klassika, mida võib vabalt vaadata uuesti ja uuesti, nii praegused, eelmised kui ka järgmised põlvkonnad. Täpselt nagu ka teised eelnimetatud teosed on ka siin õnnestumise taga tasakaal kibestunud täiskasvanute ja naiivsete lastele maailmade kokkupõrkamise juures.
Arturi abielu on lagunemas
„Tähtsad ninad“ võttis omale ülesande näidata perekonda, kus laste ja vanemate rollid vahetuvad. Pereisa Artur on loo kõige lapsikum tegelane, samal ajal perepoeg Oliver pidevalt muretseb, on stressis ja võtab vastutuse kõige eest - nagu täiskasvanu. Mattias Naan on minu jaoks suurim üllatus, sest seni ainukene kokkupuude temaga on läbi absurdikomöödia. Ei arvanud, et selline töllakas nagu see Artur siin filmis on, võib ühel hetkel muutuda sümpaatseks tegelaseks. Naan tegelikult kannab seda filmi oma õlgadel, sest talle jääb enamus ekraaniaega, huumorit (jagab seda noore Robert Alexander Peetsiga) ja isegi draamat. Ta peab kõike üksinda tegema nagu üks pereisa päriselt. Või vähemalt nii ta arvab.
„Tähtsad ninad“ (2023).
(Kaader filmist)
Ootamatu teemana tuuakse sisse ka abielu probleemid, sest töötu sõudetreener Artur ei suuda omale uut töökohta leida. Pereemast on saanud põhiline toitja, kuid ainult sellest tervele perele ei piisa. Naine üksinda ei pea kaua vastu selles stressirohkes rollis, mida enamus Eesti mehed igapäevaselt teevad ning nõuab Arturilt kohest tegutsemist. Ta lausa käsib tal võtta vastu mis iganes töökoht ja seda lahutuse ähvardusel. Huvitav oleks kunagi näha sellist situatsiooni vastupidi, et mees karjuks selliselt oma töötu naise peale samasuguste ähvardustega, kuid tõenäoliselt sellist asja ekraanidele ei tooda. Vähemalt mitte komöödias. Need tugevad pinged ja tülid jõuavad ka laste kõrvu, millest on mul alati kahju. Lapsed ei tohiks selliseid asju kuulda, las nad jäävad lasteks kuniks on võimalik. Täiskasvanud oleme ju terve elu.
100 000 eurot, mis lõhnab valesti
Veidral kombel on „Tähtsad ninad“ hoopis lugu perekonna õnnest ja mida selle jaoks on vaja. Kas raha toob õnne? Erinevalt muinasjutulisest naiivsest vastusest, et ei too, siis siin filmis selgelt öeldakse, et jah, toob küll. Uus töökoht eemaldab stressi ja maandab pingeid. Rahamuredega koos kaovad ka tülid abikaasade vahel, kuid Arturi hoolimatu kulutamine tekitab kohe uued mured. Arturile on raske kaasa tunda, kuid samal ajal temas on mingisugune süütu ollikene, kes soovib head, kuid kohe kuidagi ei oska seda teha. Meenutab veidi minu isa, kellel oli sarnane mure - tahab head, kuid kukub valesti välja.
„Tähtsad ninad“ (2023).
(Kaader filmist)
Treilerid ja sünopsised kõik keskenduvad sellele salapärasele leiutisele - plastikust nina, mis peaks prille üleval hoidma. Oliveri ja Sassi selgelt halb leiutis võtab rattad alla kui kohalik investeerimisettevõte neile 100 000 eurot toote arendamiseks pakub. Asi lõhnab halvasti juba algusest peale, kuid kes ikka rahapajale käe ette paneb ja siit tulebki filmi põhiline süžeeliin - iduettevõte, mida Artur juhtima asub. Siin on omajagu tugevat irooniat selle startupi majanduse kohta, kus raha niisama loobitakse vasakule ja paremale. Ja see nina idee on selgelt väga halb, kuid keegi ei julge midagi öelda, sest me elame maailmas, kus ettevõtete edukust ei määra toote praktilisus või idee headus. Iga asi võib raha teenida ning tõenäoliselt enamus inimesi astuksid samasse auku kuhu need noored poisid siin loos kogemata kukkusid.
Mattias Naan on filmi hing
„Tähtsad ninad“ on igal juhul meeldejääv kinoelamus ja meeldiv üllatus. Minu lapsed nautisid seda ning rääkisid sellest palju isegi järgmisel päeval. Nad hakkasid küsima ettevõtluse ja rahapesu kohta. Uurisid igasuguseid asju ning meil olid lahedad vestlused tänu sellele filmile. Kui „Erik Kivisüda“ pani meid leinast ja kaotusest rääkima, siis siin arutasime erinevaid pettuseid ning kuidas neid vältida. Tülidest ja vingerpussidest hoolimata on siin filmis olemas tervislik peremudel, kus inimesed on üksteisega tegelikult ausad. Mured tulevad välja ning ühiselt proovitakse leida lahendusi, isegi kui keegi selgelt on teinud midagi valesti, siis esimene samm on mõistmine. Vahel on hea kui keegi kõrval meile meelde tuletab, et on ok oma emotsioonid välja lasta, sest elu ongi keeruline, kuid perekond ikkagi toetab ja aitab.
„Tähtsad ninad“ (2023).
(Kaader filmist)
Ilusasti filmitud ja hea muusikaga tempokas perefilm on hea vaheldus vihmasele ilmale ning see sobib tervele perele, kuid loo täielikuks mõistmiseks peaks lapse vanus olema umbes 10+. Noorematele jääb filmi teine pool tõenäoliselt arusaamatuks, kuid emad-isad muidugi saavad aidata sündmuseid selgitada. Kõige keerulisemad teemad on seotud ettevõtluse ja rahapesuga, millest ka kõik täiskasvanud päris täpselt aru ei saa, kuid õnneks selle peale palju aega ei raisata. Mattias Naan on selle filmi hing, seega ideaalne valik ja ideaalne sooritus. Võtke pere kaasa ja nautige head Eesti kino.
Hinne: 8/10


Lasnamäe alustab eakate internetiturvalisuse programmigaInternetikelmuste vähendamiseks korraldab Tallinna Lasnamäe linnaosa valitsus koostöös partneritega alates sellest kolmapäevast tasuta küberhügieeni käsitleva programmi.„Aina enam jõuab meediasse häiriva sisuga lugusid, kus eakad satuvad telefoni- ja internetikelmuste ohvriks. Mida meie saame omalt poolt pakkuda, et sääraseid kuritegusid vähendada on küberturvalisust käsitlevad koolitused. Ootame kohale eelkõige eakaid, kuid registreerida võivad kõik huvilised,“ ütles Lasnamäe linnaosa vanem Julianna Jurtšenko.
Koolitused toimuvad neljal korral kolmapäeviti Lasnamäe linnaosa valitsuse suures saalis Pallasti tänav 54 maja esimesel korrus. Koolitused toimuvad mõlemas keeles alates kella 10–11 eesti keeles ning kell 11.15–12.15 vene keeles. Ühe koolituse pikkus on üks tund.
Kolmapäeval on koolituse teema „Sissejuhatus digimaailma“, kell 25. oktoobril „Nutiseadme turvalised/ebaturvalised rakendused“, 1. novembril „Kelmuse tüübid“ ning 8. novembril „Kuidas kelmust ennetada ning enda raha mitte kaotada?“.
Kuna üritus toimub siseruumis, on kohtade arv piiratud. Üritusele tagab koha eelregistreerimine läbi interneti lingil https://forms.gle/ra5fo4HPNeX6VM268 või telefoninumbril 6457702. Registreerida võib kõigile või siis kindale koolitusele, mis enim kõnetab.
Programmi korraldab Lasnamäe linnaosa valitsus koostöös politsei- ja piirivalveameti ning Tallinna Keskraamatukoguga.


Eestis puudub legitiimne riigivõimPärast valimistulemuste võltsimist riigikogu 2023. aasta valimistel, täpsemalt elektroonilisel hääletamisel, puudub Eestis seaduslik riigivõim. Praegune riigikogu ei ole seaduslik ja kõik selle otsused on automaatselt tühised. Praegune Kaja Kallase juhitud valitsus on punt isehakanuid. Valitsust toetav riigiaparaat viib ellu omavoli.
Kirik teeks targasti, kui hoiab ebaseaduslikust võimust eemale. Selles mõttes on arusaamatu soov jätkata 1. jaanuarist 2024 abielude riiklikku sõlmimist, ehkki võimuhaarajad muutsid (mõistagi ebaseaduslikult) abieluinstitutsiooni sisu ja tähendust. Osaledes selles aspektis riigivõimu teostamises, pakub kirik isehakanud võimu sigadustele katet.
Praegune võim on oma tegudega teinud selgeks, et Eesti tahab olla antikristlik riik. Kevadel kuulati kirikute esindajate seisukoht abielu küsimuses vaevu ära ja seejärel ignoreeriti seda tuimalt. Selles olukorras ei ole vähimalgi määral kiriku huvides, et mõned vaimulikud jätkavad abielusid sõlmides tegutsemist riigiametnike rollis. Rääkimata võimalusest, et mõni «eesrindlik» kirikutegelane kuritarvitab oma positsiooni ja registreerib samasoolise paari «abielu», ehkki kirikuseadus seda ei luba.
Ma ei näe ka seda, et järgmisel talvel saaks kirik tähistada Eesti Vabariigi aastapäeva pidulike jumalateenistustega ja tõsta võimu haaranud tegelaste kohale oma õnnistava käe, justkui midagi ei oleks juhtunud. Eesti Vabariigi aastapäeva kiriklik tähistamine peab seekord ära jääma või toimuma patukahetsusriitusena.
Omal ajal kuulutas turuprohvetiks nimetatud Karl Reits: «See ilus vabariik, mida Jumal on Eesti rahvale andnud, võetakse nende käest ära sellepärast, et juhid ja rahvas on unustanud oma Jumala.» Kui palju enam kehtivad need sõnad tänapäeval, kui Toompealt riigikogu saalist ja Stenbocki majast on tõusnud jumalateotus taevani? Kahtlemata on sellel väga rasked tagajärjed meie maale ja rahvale.
Kirikul on valida, kas seista Jumala poolel ja teha eesti rahva seas jumalariigi tööd või astuda käsikäes isehakanud, pettusel püsiva jumalavallatu võimuga, mis lammutab ühiskonna alustalasid.


SMS-pettused, andmepüük, veebipõhised müügipettused – eestlasi tüssatakse üha enamEesti inimesi tüssatakse enim petukõnede, SMS-pettuste ja andmepüügiga, selgus värskest uuringust.
Igalt kolmandalt Eesti inimeselt on aasta jooksul püütud välja petta andmeid.
Foto: Mikhail Nilov / Pexels
79% Eesti elanikest tajub, et viimase aasta jooksul on finantspettuste arv suurenenud.


Uuring: Eesti inimesi tüssatakse enim petukõnede, SMS-pettuste ja andmepüügigaLuminori tellimusel hiljuti läbi viidud uuringu kohaselt on 57% Eesti inimestest puutunud viimase aasta jooksul kokku petukõnedega ning 44% vastanutest on isiklik kogemus SMS-pettusega. Eestis kõige enam levinud petuskeemide esiotsa mahuvad veel andmepüük, investeerimispettused ning veebipõhised müügipettused.
„Petukõnede aktuaalsust tajuvad kõige enam vanemaealised, seevastu nooremad on keskmisest enam tähelepanelikud SMS-i teel levitatavate skeemide suhtes,“ ütles Luminori pettuste tõkestamise spetsialist Veiko Kiik. Koguni 79% Eesti inimestest tajub, et viimase aasta jooksul on finantspettuste arv suurenenud.
Uuringust selgub, et praktiliselt igalt kolmandalt Eesti inimeselt on aasta jooksul püütud välja petta andmeid ning iga viies on kogenud investeerimispettuse ja veebipõhise müügipettuse katset. Endiselt ei ole kuhugi kadunud ka valearved ning armupettused.
„Suur hulk petukõnesid toimub vene keeles. Seda kinnitab ka asjaolu, et just Ida-Virumaal on kõige rohkem inimesi (87%), kes on selle petuskeemiga aasta jooksul kokku puutunud. Üle Eesti oli vene rahvusest vastanute hulgas vastav näitaja koguni 91% ehk sisuliselt pea kõigil on olnud mingisugune kokkupuude pettustega,“ lisas Kiik.
Kui vaadata võrdluseks teisi Balti riike, siis Läti paistab silma petukõnede rohkusega – koguni 71% lätlastest on aasta jooksul saanud vähemalt ühe petukõne. SMSteel levivaid pettuseid tajutakse Lätis meist jällegi mõnevõrra vähem. Leedus on omakorda Eestiga võrreldes rohkem neid, kes on komistanud mõne investeerimispettuse (27%) või veebipõhise müügipettuse (25%) otsa.
Uuringu viis Luminori tellimusel tänavu augustis ja septembris Eestis, Lätis ja Leedus läbi uuringufirma Norstat. Küsitleti 1000 inimest vanuses 18–74 aastat igas Balti riigis.
]]>


Eesti ostab Türgist miljoni-soomukid. Miks just sealt ja kas pakkumine ikka oli soodsaim?Eesti teeb ühe vajaliku ostu, kuid selle tausta varjutab üks varasem skandaal, nimelt Reformierakonnaga seotud Tallinna Sadama juhtum. See paneb küsima: kui puhas on praegune ost?
BNS vahendab: “Eesti allkirjastab kolmapäeval kell 14.30 Tallinnas Haven Kakumäe angaaris lepingu Türgilt ligi 220 miljoni euro eest uute soomikute ostuks. Soomukite soetamiseks sõlmitakse lepingud kahe Türgi ettevõttega, et soomustada 2. jalaväebrigaad, mille arendamisse on viimastel aastatel suuresti investeeritud, teatas Riigi Kaitseinvesteeringute Keskus. Leppele panevad käe alla kaitseminister Hanno Pevkur ja tema tema Türgi kolleeg Yaşar Güler.
Tulevaste partnerite ülesanne on varustada Eesti kaitseväge ligikaudu 220 ratassoomukiga ja päästeameti demineerimiskeskust nelja 4×4 soomukiga. Hanke hinnanguline maksumus on ligikaudu 200 miljonit eurot. Esimesed sõidukid jõuavad kohale aasta jooksul pärast lepingute sõlmimist.”
Vajalik ost, aga miks just Türgist, kuhu ulatuvad ühe varasema skandaali juured? Eesti tellis tollal Türgist parvlaevad, mis kippusid hilinema, lisaks aga kahtlustati Reformierakonnaga seotud tegelasi altkäemaksus.
Postimees kirjutas 2017. aasta detsembris: “Kümne aasta jooksul võtsid Kiil ja Kaljurand nii koos kui ka eraldi tegutsedes altkäemaksu peaaegu nelja miljoni euro ulatuses. Sellest suurima osa, ligikaudu kolm miljonit eurot, moodustas Kiilile Türgi ja Poola laevatehaste esindajatelt lubatud altkäemaks selle eest, et nad saaksid Tallinna Sadama tütarettevõtte TS Laevadega sõlmida praamide müügi lepingud.”
Praamidega sai Eesti riik rahaliselt pikki pükse, aga kuidas on lood soomukitega?
Praegu makstakse soomukite eest umbes 220 miljonit eurot (220 ratassoomukit pluss neli päästeametile), seega hind on pisut alla miljoni ühe soomuki eest. Postimehe loo pildil nähtav soomuk on sarnane Nurol Ejder Yalçın 4X4 soomukiga, mis maksab 495 000 eurot (hulgi ostes ehk veelgi vähem). Tõsi küll, see baasvariant on ilma lahingvarustuseta, kuid see paneb küsima, et kas relvastus paneb hinnale topelt otsa? Militaarvariandid.
Ungari ostis Türgilt Nurol Ejder Yalçın 4X4 soomukeid, kuid kaitseministeerium keeldus kaitse- ja julgeolekuhuvidele viidates avaldamast ei tellitud sõidukite arvu ega tehingu hinda, vahendab Remix News.
Ehk seletab kaitseministeerium täpsemalt, kas Eestile ostetavad soomukid on parim ja õigem ost? Ja miks osteti need NATO kõige ebakindlamalt liikmelt?
Uued Uudised


Mullune vana-aasta lõpu ärasaatmine päädis kriminaalkaristusegaViru maakohtu Rakvere kohtumajas mõisteti augusti lõpus korduvas kehalises väärkohtlemises süüdi 41-aastane Aimar. Mehel tuli vastu võtta kaheaastane tingimisi vangistus, kahe aasta ja kahe kuu pikkuse katseajaga.
Varemalt väljapressimise ja süstemaatilise juhilubadeta sõidu eest karistatud Aimar tungis mullu aasta viimasel päeval ühise alkoholitarvitamise käigus kallale Veikole (nimi muudetud), mille tagajärjel kannatanu kukkus ja sai vasakule põsele haava.
Samal õhtul soovis Aimar ka Lembitule (nimi muudetud) vastu hambaid anda, kuid mehe tegu jäi lõpule viimata, sest vahele tuli seltskonnas viibinud Vitali (nimi muudetud).
Seepeale ägestus Aimar tõenäoliselt selliselt, et kostitas ka Vitalit vahelesegamise eest rusikahoobiga näkku.
Varemalt üheksal korral väärteo ja ühel kriminaalkorras karistatud Aimaril tuli vastu võtta kaheaastane tingimisi vangistus, kahe aasta ja kahe kuu pikkuse katseajaga.
Menetluskuludena tuleb mehel välja käia pea 800 eurot.


Porto Franco altkäemaksuasjas süüdistatud said maakohtus õiguseProkuratuuri süüdistus Keskerakonna altkäemaksu küsimises, mis kukutas Jüri Ratase teise valitsuse, ei osutunud esimeses kohtuastmes tõendatavaks.
Harju maakohus mõistis kolmapäeval õigeks altkäemaksu pakkumises süüdistatud ärimees Hillar Tederi, mõjuvõimuga kauplemises süüdistatud Keskerakonna ning selle toonase peasekretäri Mihhail Korbi.


Endine Austria kantsler läheb valetunnistuse eest kohtu allaVIIN, 18. oktoober, AFP-BNS – Endine Austria kantsler Sebastian Kurz astub kolmapäeval valetunnistuse andmises süüdistatuna kohtu ette.
Austriat on viimasel ajal raputanud terve rida kõmulisi korruptsiooniskandaale.
Kurz on kõrgeimal ametipositsioonil isik, keda skandaalidega seostatakse. Austrias ei ole üle 30 aasta ühti ekskantslerit kohtu alla antud.
Kurz, keda kunagi kiideti kui Euroopa konservatiivide "imelast", astus kantsleri kohalt tagasi 2021. aastal pärast mitmeid süüdistusi, seal hulgas riigi raha kulutamises soodsaks meediakajastuseks.
Kantsleriks sai Kurz 2017. aastal ja oli siis 31-aastaselt maailma noorim demokraatlikult valitud valitsusjuht.
Kurzile ja veel kahele inimesele on esitatud süüdistus 2020. aastal valetunnistuse andmises parlamendikomisjonile, mis uurib arvukaid altäemaksusüüdistusi.
Nüüdseks 37-aastane ekskantsler on süüdistused korduvalt tagasi lükanud. Eelmisel nädalal kohtule esitatud avalduses palus ta end õigeks mõista, vahendas uudisteagentuur APA.
"Nagu paljud (korruptsiooniprokuröride) süüdistused, osutub ka see valeks," ütles ta augustis ühismeedias.
Süüdimõistmise korral ähvardab Kurzi kuni kolmeaastane vanglakaristus.
Kohtuistungid algavad kolmapäeval, kuid siis kulub arvatavasti suurem osa ajast avasõnavõttudele. Kurz annab ilmselt tunnistuse alles mõnel järgneval päeval.
Parlamendikomisjonile vastates pisendas Kurz oma mõju rahandusministeeriumi toonase ametniku Thomas Schmidi määramisel riigiettevõtte ÖBAG (Österreichische Beteiligungs AG) juhiks.
Ajakirjandusse lekkinud sõnumivahetused ÖBAG-i loomise protsessi kohta viitasid aga sellele, et mehed olid asja arutanud ning Schmid vastanud: "Ma olen nii õnnelik. Ma armastan oma kantslerit."
AFP – Baltic News Service


Kolm palestiinlasest Hamasi toetajat jäi Eesti e-residentsusest ilmaHamasi toetajad hävitatud Iisraeli tankiga 7. oktoobril 2023. Foto on illustratiivneFoto: Shutterstock/Anas-Mohammed
PRO tellijale
Politsei- ja piirivalveamet (PPA) võttis eelmisel nädalal kolmelt Palestiina kodanikult ära Eesti e-residentsuse staatuse. PPA e-residentsuse ekspert Anita Sokolova ütles DigiPRO-le, et kõnealuste isikute e-residendi digi-ID-d kuulutati kehtetuks, sest selgusid asjaolud, mis seadsid nende inimeste usaldusväärsuse kahtluse alla.
Sokolova tõi konkreetsemalt välja, et isikud avaldasid toetust terroristlikule ühendusele Hamas või Iisraeli vastu suunatud sõjategevusele. Kehtiv e-residendi digi-ID on kokku 60 796 inimesel, kellest 36 on Palestiina kodanikud. Läbi aegade on e-residentsuse staatus väljastatud 65 palestiinlasele.
Palestiinlastele lõpetatakse tõenäoliselt e-residentsuse väljastamine
Sokolova kirjeldas, et e-residendi taotluse menetlemisel hindab PPA nii võimalikke taotlejaga seotud riske kui ka taotluse põhjenduse vastavust e-residentsuse eesmärgile. Tema kinnitusel võetakse riskide puhul arvesse nii inimese kodakondsust, sünniriiki kui ka elukohariiki.
“Need võivad ühe inimese puhul olla erinevad ning teatud kodakondsusesse kuulumine või kindlas kohas elamine ei ole täna automaatselt e-residendi digi-ID väljaandmisest keeldumise alus. Arvestame kõiki taotleja taustaga seotud asjaolusid menetlemisel kogumis,” ütles ta.
Näiteks hinnatakse, kas esineb isikut tõendavate dokumentide seaduses sätestatud e-residendi digi-ID väljaandmisest keeldumise aluseid, näiteks oht avalikule korrale ja riigi julgeolekule, majandustegevuse keeld või mittevastavus e-residentsuse eesmärgile.
Vajadusel küsib menetleja taotlejalt lisainfot ja tõendeid, viib temaga läbi videointervjuu või teostab muid taustakontrolli alaseid menetlustoiminguid.
“Hetkel e-residentide kodakondsusele piiranguid ei ole. Erand on Venemaa ja Valgevene kodanikud, kelle esmakordseid e-residendi digitaalse isikutunnistuse taotlusi PPA alates Ukraina täiemahulise sõja algusest ei rahulda,” sõnas Sokolova.
Küll aga märkis PPA e-residentsuse ekspert, et siseministeeriumis on kavandamisel muudatus, millega piiratakse kõrgema rahapesu ja terrorismi rahastamisega riskiga riikide kodanikele e-residentsuse pakkumist. Tema sõnul kuulub Palestiina eelviidatute hulka. See tähendab, et muudatuse jõustumise järel ei väljastataks palestiinlastele e-residentsust.
Täpset põhjust ei avalikustata
Eelmisel nädalal tühistas PPA kolme palestiinlase e-residentsuse staatuse. Tegu on esimese korraga, mil politsei on järelevalvemenetluse tulemusena Palestiina kodanike e-residendi digitaalse isikutunnistuse kehtetuks tunnistanud.
Üks palestiinlane, kes digi-ID-st ilma jäi, sai e-residentsuse 2020. aastal, teine 2021. aastal ning kolmas tänavu ehk 2023. aasta suvel. Neil kolmel palestiinlasel ei olnud Eestis ühtegi ettevõtet.
Küsimusele, mis täpsemalt tõi PPA-s kõnealuste isikute puhul kaasa usaldusväärsuse kahtluse, Sokolova ei vastanud. Samuti ei öelnud ta, kas selleni viis ühismeedias tehtud avaldus või midagi muud.
“Järelevalvet e-residendi digi-ID kasutamise üle teostavad lisaks PPA-le ka kapo ja MTA. Nad saavad PPA-le teha ettepaneku, aga e-residendi digi-ID kehtetuks tunnistamise pädevus on üksnes PPA-l,” lausus ta.
“Seda, kuidas PPA infot kogub ja millise regulaarsusega e-residentide üle järelevalvet tehakse, avalikustada ei saa,” jäi Sokolova kidakeelseks.
Otsusest lähtuvalt võib tekkida küsimus, kas ka Ukraina-vastase sõja tõttu on analoogsel põhjusel jäänud mõni Venemaa ja Valgevene kodanik e-residentsusest ilma. See jääb antud juhul aga vastuseta.
“PPA ei kogu statistikat e-residentidest Venemaa ja Valgevene inimeste kohta, kes on Putini režiimi poolehoidvate või Ukraina sõda õigustavate sõnumite tõttu e-residentsusest ilma jäänud,” lõpetas Sokolova.
Riskijuht: e-residentsuse järelevalve toimib tõhusalt
E-residentsuse riski- ja õigusjuht Oscar Õun leiab politsei otsust kommenteerides, et käesolev juhtum tõestab selgelt, et e-residentsuse järelevalve toimib tõhusalt.
“E-residentsus on oma olemuselt riigi poolt välisriigi kodanikule pakutav tingimuslik hüve, mitte igameheõigus – riik saab programmi mainet ja riiklikku julgeolekut ohustavate asjaolude selgumisel e-residendi digi-ID ühepoolselt ja operatiivselt tühistada ning ka rakendab seda voli otsustavalt ja regulaarselt,” ütles ta.
Põhjalik taustakontroll, infovahetus sise- ja välisriikide partneritega ja digitaalne jalajälg tähendavad Õuna sõnul omakorda ka seda, et e-residentidest ettevõtjate kohta teab riik oluliselt rohkem kui nii-öelda tavaliste mitte-residentidest ettevõtjate kohta Eestis.
“E-residentsusega seonduvate riskide maandamise vundamendiks on veendumus, et riik on väljastanud Eesti digitaalse identiteedi usaldusväärsele ja heade kavatsustega inimesele,” rõhutas Õun.
Selle tagamiseks on tema sõnul e-residendina juba mõnda aega eelistatud taotlejaid riikidest, millega Eestil on olemas justiits-, julgeoleku- ja õiguskaitsealased koostöösuhted. Ka e-residentsuse kasvustrateegia sätestavat programmi ühe olulisema arengusuunana kontsentreerumise turvalistele sihtriikidele.
Sarnaselt PPA eksperdile märkis ka e-residentsuse riskijuht, et koostöös siseministeeriumiga on väljatöötamisel õiguslik muudatus, millega piirataks ennekõike kõrgema rahapesu ja terrorismi rahastamise riskiga riikide kodanikele e-residentsuse pakkumist.
Muudatus jõustub tema sõnul eeldatavalt 2024. aasta teisest poolest. Riskiriikide kodanike hulk on hetkel alla 10 protsendi hetkel kehtivatest digi-ID-dest.


Uuring: eestlasi tüssatakse enim petukõnede, SMS-pettuste ja andmepüügigaLuminori tellimusel hiljuti läbi viidud uuringu kohaselt on 57% Eesti inimestest puutunud viimase aasta jooksul kokku petukõnedega ning 44 protsendil vastanutest on isiklik kogemus SMS-pettusega. Eestis kõige enam levinud petuskeemide esiotsa mahuvad veel andmepüük, investeerimispettused ning veebipõhised müügipettused.
„Petukõnede aktuaalsust tajuvad kõige enam vanemaealised, seevastu nooremad on keskmisest enam tähelepanelikud SMS-i teel levitatavate skeemide suhtes,“ ütles Luminori pettuste tõkestamise spetsialist Veiko Kiik. Koguni 79% Eesti inimestest tajub, et viimase aasta jooksul on finantspettuste arv suurenenud.
Uuringust selgub, et praktiliselt igalt kolmandalt Eesti inimeselt on aasta jooksul püütud välja petta andmeid ning iga viies on kogenud investeerimispettuse ja veebipõhise müügipettuse katset. Endiselt ei ole kuhugi kadunud ka valearved ning armupettused.
„Suur hulk petukõnesid toimub vene keeles. Seda kinnitab ka asjaolu, et just Ida-Virumaal on kõige rohkem inimesi (87%), kes on selle petuskeemiga aasta jooksul kokku puutunud. Üle Eesti oli vene rahvusest vastanute hulgas vastav näitaja koguni 91% ehk sisuliselt pea kõigil on olnud mingisugune kokkupuude pettustega,“ lisas Kiik.
Kui vaadata võrdluseks teisi Balti riike, siis Läti paistab silma petukõnede rohkusega – koguni 71% lätlastest on aasta jooksul saanud vähemalt ühe petukõne. SMSteel levivaid pettuseid tajutakse Lätis meist jällegi mõnevõrra vähem. Leedus on omakorda Eestiga võrreldes rohkem neid, kes on komistanud mõne investeerimispettuse (27%) või veebipõhise müügipettuse (25%) otsa.
Uuringu viis Luminori tellimusel tänavu augustis ja septembris Eestis, Lätis ja Leedus läbi uuringufirma Norstat. Küsitleti 1000 inimest vanuses 18–74 aastat igas Balti riigis.
Näiteid enim levinud petuskeemide kohta ning nõuandeid, kuidas nendes olukordades käituda, leiate Luminori vastavalt teemalehelt.


Automaks lööb nii eraisikut kui ka ettevõtteidAutomaksu eelnõu on nüüd avalikustatud ning on selge, et autoomanikku ei oota ees midagi head. Rääkisime ministeeriumiga ja erinevate sektorite esindajatega ning siin on vastused mitmele küsimusele.Eelnõus seisab, et 2025. aasta 1. jaanuarist hakkab riik nõudma iga auto pealt aastamaksu ( M1 ja M1G; N1 ja N1G; L3e, L4e, L5e, L6e ja L7e; MS2; Tib, T3 ja T5 kategooria mootorsõidukid) ja registreerimistasu (M1 ja M1G; N1 ja N1G kategooria sõidukid). Kolm põhikomponenti, mida arvestatakse, on C02 heide, auto täismass ja vanus. Täpsemad selgitused leiab Autogeeniuse portaalist ja ka rahandusministeeriumi kodulehelt. Samuti saab tulevaste maksude kohta aimu kõrval asuvatest tabelitest, kuhu me internetti tekkinud kalkulaatorite abil näited välja arvutasime.Suure üldistusena saab öelda, et kuna maks sõltub tugevalt auto vanusest, saavad vanemad autod uute kohustustega vähem pihta. Ühelt poolt aitab see neid, kes ei jaksa uut autot osta, teiselt poolt aga räägib vastu riigi roheplaanidele muuta Eesti autopark moodsamaks ja ökonoomsemaks. Enam kui 20 aastat vanad autod peavad maksma ainult 50 eurot baasosa, mis on kindlasti hea uudis hobiautoomanikele. Ka registreermistasu on nii vanadel autodel vaid 300 eurot. Oluline on ära märkida, et registreerimistasu kehtib ainult esmaregistreerimisel Eestis, mitte riigisisesel omanikuvahetusel. Fantoomromude eest, mida enam ei eksisteeri, aga seaduse piirangute tõttu ei saa ka registrist kustutada, tekib maksukohustus 2026. aastast, et riik jõuaks välja töötada meetodi, kuidas saaks need lõpuks maha kanda.Eelnõud tuleb nüüd analüüsidaRahandusministeeriumi fiskaalpooliitika osakonna analüütik Madis Aben selgitas Autolehele, et tegemist on hetkel siiski eelnõuga ning nüüd kogutakse erinevatelt osapooltelt mõne nädala jooksul sellele tagasisidet. Loomulikult on võimalik, et tehakse mingeid muudatusi. Eesmärk ei ole Abeni sõnul saavutada seda, et mingid autod Eesti pinnalt mujale läheks, kuigi nende elukaar ei ole läbi.See ei täidaks mingilgi moel kliimaeesmärke, kui need mujal tossutaks. Samuti ei tohiks maks muutuda karistuseks neile, kes näiteks viis aastat tagasi, kui maksust polnud juttugi, ostsid tavalise mõistliku auto, mille maks praegu tuleb väga kõrge. Eks seda nüüd siis lähinädalatel tulebki vaadata.”Miks täis-, mitte tühimass?Täismassi maksustamine võib eriti valusalt lüüa näiteks suurperesid, kellele on seitsmekohaline auto eluks vajalik. Abeni sõnul andis transpordiamet tagasisidet, et tühimassi saab auto omanik lasta registris teatud tingimustel väiksemaks muuta ja seega oma maksukoormust vähendada, aga täismass on tehase poolt paika pandud ning seda muuta ei saa.See, kas suurperedele või muudele ühiskonnagruppidele hakatakse erisusi looma, selgubki Abeni sõnul nüüd eelnõu menetlemise käigus ning siis tuleb kaasata ka näiteks sotsiaalministeerium, sest maksukogumise mõttes ei saa erisustega skeemi väga keeruliseks ajada ning tõenäoliselt peaks ebaõiglaselt suurt koormust leevendama muudmoodi, näiteks toetuste abil.Millal tekib maksukohustus?Maksukohustus tekib sellele, kelle omanduses on sõiduk 1. jaanuari seisuga. Hilisemate omanikuvahetuste korral onjuba osapoolte omavaheline kokkulepe, kas tehingu hinnale lisatakse ka maksu osa. Aastamaks tuleb tasuda 1. oktoobriks ja ühes osas. Kui auto registreeritakse pärast 1. juulit, siis on tasumise tähtaeg järgmise aasta 31. märts. Kui auto saabub rüki näiteks augustis, tuleb aastamaksu tasuda vaid järelejäänud päevade eest, mitte täismahus.Aben rõhutab, et aastamaksule ja registreerimistasule omakorda ei tohi käibemaksu lisada, seega tuleb neid näidata auto hinnast eraldi.Iseküsimus on see, mis saab süs, kui auto registrikanne on peatatud. Abeni sõnul hetkel registrikande peatamine maksukohustust ei vähenda, aga ta tõdeb, et see on ilmselt üks diskussioonikoht, sest kui autoga ei sõideta, võib olla põhjendatud maksukohustuse peatamine.Kogutakse kaks korda rohkemAutode müügi-ja teenindusettevõtete Eesti liidu (AMTEL) tegevjuht Meelis Telliskivi ütles Autolehele, et asi on liiga värske ja alles oodatakse liikmete seisukohti.„Tegevjuhina tekitab minus küsimusi maksusumma suurenemine kaks korda. Väljatöötamise kavatsuses oli algne summa 120 miljonit eurot, eelnõus on see muutunud peaaegu 240 miljoniks. On oht, et auto hinna tõustes hakkab vähenema uute autode müük. Uued autod on aga keskkonnasäästlikumad ja kindlasti ohutumad. Müügi vähenedes võib hakata vähenema ka maksu plaanitav laekumine ja seega ka käibemaksu laekumine,” ütles Telliskivi.Transpordisektori hinnatõusRaskeveokeid lisamaksuga koormama ei hakata, samas paljud väikekaubikuid kasutavad firmad saavad automaksuga siiski pihta. Autoettevõtete Liidu tegevjuht Kersten Kattai tõdes Ärigeeniuse portaalile, et veel suvel andsid ametnikud suusõnaliselt signaale, nagu võiks kaubikud maksuvabaks jääda. „Seal põgusalt öeldi, et otsitakse võimaiusi N1 kategooria maksu alt välja jätta," meenutas Kattai. „Siis aga kadus see teema ära. Eks see jõuab lõpuks iga toote hinda ja tarbija maksab selle kinni,” tõdes ta.Kattai hinnangul on mõistetav, et arvestatakse erasõidukite vanust, aga selle puudumine ettevõtete autode puhul on kindlasti tagajärgedega. „Väiksema kapitaliga või alustavale ettevõtjale lisab see kindlasti täiendava raskuse,” selgitas ta.Kullerifirma DPD Eesti AS tegevjuht Remo Kirs ütles aga pressiteates, et kavandatav automaks sunnib kogu transpordisektorit tulevikuinvesteeringuid põhjalikult ümber hindama.„Ehkki diiselkaubik võib näida praegu odavam, on kogukulu vaadates edaspidi soodsam omada elektrikaubikut,” sõnas ta uue maksu võimalikest positiivsetest tulemitest rääkides.Läbisõidupõhine maksSamas on maksust tema sõnul puudu oluline komponent ehk aastane läbisõit. .Riik peaks palju rohkem suunama nii ettevõtjaid kui ka tarbijaid tarbima targalt," põhjendas ta. „Kui lisada automaksule ka kilomeetriarvestus, hakkaksid inimesed ja ettevõtjad oma sõite rohkem läbi mõtlema. Tühisõitude hulk väheneks, sest kõik planeeriksid oma sõite paremini."Kirsi hinnangul tähendaks see teekatete, rehvide ning autode pikemat iga. Lahendus poleks keeruline, sest läbisõitu kontrollitakse igal aastal tehnoülevaatusel. Alternatiivselt võiks kogu sõidetud distantsi eest maksta siis, kui sõiduk müüakse või muul põhjusel järgmise omaniku nimele läheb.Eesti Logistika ja Ekspedeerimise Assotsiatsiooni juht Herkki Kitsing tõdes, et praegune automaksu plaan kujunes viimased kuud ministeeriumi sügavustes ning pärast suve erialaliitudega teemat läbi arutatud ei ole. Samas ei ole praegu selge, kas raha jõuab ka kiratsevasse teedeehitusse või läheb lihtsalt riigieelarve aukude lappimiseks. Kitsingu sõnul ei läinud kilometraaži komponent läbi, sest ministeerium kardab, et see motiveeriks autoomanikke läbisõidunäitu kerima.50 populaarset kasutatud autotMark ja mudelAastaMootorAastamaksRegistreerimistasuAlfa Romeo Giulia20172,0 (206 kW)2383465Audi A6 Avant20133,0 d (150 kW)1601914Audi Q520132,0 TDI (130 kW)2112688BMW 4. seeria20172,0 d (140 kW)1021201BMW 5. seeria20172,0 d (140 kW)2122568BMW X320113,0 d (190 kW)1281481Chrysler Pacifica20183,6 (213 kW)78512 413Citroün Berlingo20151,6 d (73 kW)63743Cupra Formentor20222,0 (228 kW)2934265Dacia Duster20191,5 d (85 kW)1462143Ford Kuga20122,0 d (103 kW)1251589Honda Civic20151,8 (104 kW)1742536Honda CR-V20152,0 (114 kW)2714184Honda Jazz20171,3 (73 kW)821149Hyundai i3020181,4 (74 kW)1281823Jeep Wrangler20133,6 (209 kW)90615180Kia Ceed20191,4 (103 kW)1181742Kia Rio20141,2 (63 kW)841017Kia Sportage20171,6 (130 kW)3555428Kia Stinger20203,3 (269 kW)6149705Land Rover Defender20223,0 d (221 kW)7249205Lexus IS 300h20182,5 hübriid (133 kW)1181525Lexus RX20193,5 hübriid (230 kW)4836055Mazda 320152,0 (88 kW)1241676Mazda 620172,0 (121 Kw)1792670Mercedes B-klass20141,5 d (80 kW)851040Mercedes-Benz E 22020112,1 d (125 kW)1381602Mercedes-Benz V-klass20192,1 d (140 kW)6928986Nissan Leaf2019elekter50300Nissan Qashqai20221,3 (103 kW)1281925Opel Insignia20201,5 (121 kW)2423485Peugeot 300820221,5 d (96 Kw)1101685Porsche Cayenne S20143,6 (309 kW)4897228Porsche Macan20163,0 (190 kW)3855102Renault Arkana20221,6 hübriid (69 kW)50780Škoda Kodiaq20182,0 d (140 kW)350.4788Škoda Octavia20171,4 (110 kW)1081547Škoda Superb20122,0 d (103 kW)1241351Škoda Superb20161,8 (132 kW)1622235Subaru Outback20162,5 (129 kW)2563784Toyota Auris Touring20161,8 hübriid (73 kW)50640Toyota Avensis Touring20152,0 (108 kW)1852663Toyota Land Cruiser20133,0 d (140 kW)97614 294Toyota Land Cruiser N120133,0 d (140 kW)3493492Toyota Prius20121,8 hübriid (73 kW)50408Volkswagen Golf VII20151,6 d (77 kW)59748Volkswagen Passat20122,0 d (125 kW)1431731Volkswagen Passat20191,5 (110 kW)1351961Volvo XC6020162,0 d (140 kW)2573039Volvo XC7020102,4 d (151 kW)107122510 kallist ja võimsat autotMark ja mudelAastaMootorAutomaksRegistreerimistasuBentley Flying Spur W1220236,0 (467 kW)120418 805BMW XM20234,4 hübriid (558 kW)4504495Cadillac Escalade20226,2 (313 kW)149624 645Dodge Challenger Hellcat20206,2 (527 kW)170730 975Ferrari 812 GTS20216,5 (585 kW)106619 549Lamborghini Aventador20166,5 (515 kW)94017 466Mercedes-AMG G 6320145,5 (400 kW)72611 729Porsche 911 Turbo S20223,8 (478 kW)89116 466RAM 150020205,7 (295 kW)153125 345Range Rover P530 SV20234,4 (390 kW)99614 645Rolls-Royce Cullinan20226,75 (441 kW)142023125Automaks on hetkel eelnõu tasemel ja nüüd oodatakse erinevate osapoolte tagasisidet. On teoreetiline võimalus, et midagi veel muudetakse, aga ilmselt mitte olulisel määral. FOTOD: SHUTTERSTOCK JA GEENIUS MEEDIA Arvutused näitavad, et valusalt saavad pihta autoelamud, aga ka väikebussid, mida on vaja suurperedel. Eriti karm maks tabab kalkulaatori järgi suuri Ameerika autosid, mis on rasked ja väga suure CO2 heitega.TARMO TÄHEPÕLD JA KERT AVASALU


Käivad uue põnevussarja “Täiuslik sõbranna” võtted  Hetkel käivad Elisa Huubi põnevussugemetega draamasarja “Täiuslik sõbranna” võtted, mille režissööriks on Ergo Kuld.
Uue sarja, mille stsenaristideks on Katariina Libe ja Reeli Reinaus, keskmes on keskkonnaminister Agnes, kes on kohe rajatava tuulepargi üks eestvedajaid, hakkab ootamatult saama ähvarduskirju. Anonüümne väljapressija nõuab tuulepargi ehituse seiskamist või muidu teeb ta avalikuks Agnese 15 aasta taguse traagiliselt lõppenud peo tagajärjed, kus üks neljast sõbrannast jäi teadmata kadunuks.

Kolm peol osalenud sõbrannat – Agnes, Britt ja Elis – kes ei ole 15 aastat üksteist näinud, asuvad nüüd koos minevikus tuhnima. Kõik naised kardavad salamisi, et just nemad on Susanna arvatavas surmas süüdi. Mis aga tegelikult Susannaga juhtus? Sarja peaosades on Loviise Kapper, Mariel Korjus ning Carolin Ligi.

Sarja režissöör on Ergo Kuld ning kirjutasid Katariina Libe ja Reeli Reinaus. Stsenaariumi konsultant on Tiina Lokk.

Sari esilinastub PÖFFil ning on vaadatav eksklusiivselt Elisa Huubis.


Ole teadlik ja ära lase end enimlevinud pettustega tüssata!Luminori tellimusel hiljuti läbi viidud uuringu kohaselt on 57% Eesti inimestest puutunud viimase aasta jooksul kokku petukõnedega ning 44% vastanutest on isiklik kogemus SMS-pettusega. Eestis kõige enam levinud petuskeemide esiotsa mahuvad veel andmepüük, investeerimispettused ning veebipõhised müügipettused.
„Petukõnede aktuaalsust tajuvad kõige enam vanemaealised, seevastu nooremad on keskmisest enam tähelepanelikud SMS-i teel levitatavate skeemide suhtes,” ütles Luminori pettuste tõkestamise spetsialist Veiko Kiik. Koguni 79% Eesti inimestest tajub, et viimase aasta jooksul on finantspettuste arv suurenenud.
Uuringust selgub, et praktiliselt igalt kolmandalt Eesti inimeselt on aasta jooksul püütud välja petta andmeid ning iga viies on kogenud investeerimispettuse ja veebipõhise müügipettuse katset. Endiselt ei ole kuhugi kadunud ka valearved ning armupettused.
„Suur hulk petukõnesid toimub vene keeles. Seda kinnitab ka asjaolu, et just Ida-Virumaal on kõige rohkem inimesi (87%), kes on selle petuskeemiga aasta jooksul kokku puutunud. Üle Eesti oli vene rahvusest vastanute hulgas vastav näitaja koguni 91% ehk sisuliselt pea kõigil on olnud mingisugune kokkupuude pettustega,” lisas Kiik.
Kui vaadata võrdluseks teisi Balti riike, siis Läti paistab silma petukõnede rohkusega – koguni 71% lätlastest on aasta jooksul saanud vähemalt ühe petukõne. SMSteel levivaid pettuseid tajutakse Lätis meist jällegi mõnevõrra vähem. Leedus on omakorda Eestiga võrreldes rohkem neid, kes on komistanud mõne investeerimispettuse (27%) või veebipõhise müügipettuse (25%) otsa.
Uuringu viis Luminori tellimusel tänavu augustis ja septembris Eestis, Lätis ja Leedus läbi uuringufirma Norstat. Küsitleti 1000 inimest vanuses 18–74 aastat igas Balti riigis.
Näiteid enim levinud petuskeemide kohta ning nõuandeid, kuidas nendes olukordades käituda, leiate Luminori vastavalt teemalehelt.


Tallinna venestamine peab lõppemaKeskerakonna esimees ja Tallinna linnapea Mihhail Kõlvart ehitab oma kohalike valimiste kampaania üles eestikeelse hariduse vastasele võitlusele, kirjutab riigikogu liige Pärtel-Peeter Pere (RE).Kõlvart ehitab venekeelsete laste tulevikule klaaslage ja ähvardab panna eestikeelsed lapsed venekeelsesse kooli. Need on piisavad põhjused linnapea umbusaldamiseks.
Tallinn linna eelarvestrateegias 2024–2027 pole ridagi eestikeelsele haridusele üleminekuks. Tegime muudatusettepaneku lisada konkreetsed numbrid. Linnavalitsus lükkas ettepaneku tagasi. Eestikeelset riigigümnaasiumit Tallinna linn Lasnamäele ei soovi, sellepärast jäi see tänavu ka ehitamata
Konkreetne ja hea viis takistada on venitada kooli ehituseks vajaliku detailplaneeringuga. Ja Tallinn planeeringuid venitada rohkem kui tosinaks aastaks juba oskab. Mis sest, et abilinnapea Kante enda sõnul tuleb Lasnamäele lähiaastail luua tuhat gümnaasiumikohta. Eks linn loob selle ise: venekeelsena, mõistagi: muidu langeb ju hariduse kvaliteet. Meenutuseks, Narvas valmis tänavu kaks riigigümnaasiumit, õpetajad ja tugipersonal leitud ning õpilasedki on kohal.
Konkreetne ja hea viis takistada on venitada kooli ehituseks vajaliku detailplaneeringuga.
Ühe Eesti Vabariigi erakonna esimees saaks hoopis öelda: viime ellu põhiseadust ja õpetame igale siinsele lapsele riigikeelt, et elu oleks parem. Et ta saab aru, et 75 protsenti muukeelsete laste vanematest tahab hiljemalt algklassides eestikeelset õpet oma võsukestele (Integratsiooni monitooring, 2020).
Kõlvart ehitab oma kätega klaaslage venekeelsetele lastele. Ta võiks ju venekeelse elanikkonna arvamusliidrina neid lõhkuda, kui ta päevast päeva käiks ja räägiks koolides, raadios ja teles ning ütleks: õppige, lapsed, õppige eesti keeles, see on tulevik. Aga ei. Selle asemel on Kõlvart venekeelse Eesti ja Tallinna ehk pealinna venestamise eest võitleja: vene keeles ilmuvad kõik ametlikud teated, kutsed, linna propaganda ja teated sotsiaalmeedias. See kõneleb selget keelt: rääkige vene keeles ja teiega räägitakse vene keeles. Äkki loosib Kõlvart välja lastele tuusiku Seligeri laagrisse?
Nüüd poeb linnapea laste selja taha, öeldes, et eesti emakeelega lapsed hakkavad käima venekeelsetes koolides. Ta hirmutab inimesi. See on tülgastav, kui kasutada Sergei Metlevi sõna.

Vene partei vene linnas

Kõlvarti russkii mir töötab ja saab muudkui hoogu juurde. Nii nagu jätkub tema eestvõttel de facto pealinna venestamine. Aina jultunumalt räägitakse poodides ja haiglates töötajatega vene keeles. Ei noored ega vanad kullerid ja taksojuhid suvatse isegi üht sõna eesti keeles ütlema.
Tagajärjeks on okupatsiooniajal süstemaatiliselt loodud Stockholmi sündroomi süvendamine: õpetame töötajatele vene keelt, selmet ajada selg sirgu ja rääkida eesti keeles ning nõuda seda teistelt. Eestlased kolivad lähivaldadesse, sest linn on kaoses, kesklinna kortereid ehitada ei lasta, varsti ei saa enam eestikeelses koolis isegi mitte õppida. Kõlvarti jaoks on see muidugi horošo. Ülejäänute jaoks on see horrorshow, kui kasutada kirjanik Anthony Burgessi sõna kultusteosest «Kellavärgiga apelsin».
Kõlvarti juhtimisel käib Keskerakonna muutmine vene munitsipaalerakonnaks. Kõlvarti saamine Keskerakonna esimeheks on toonud kaasa Ida-Virumaal Katri Raiki kukutamise idameelsete konsolideerimise toel. Kohtla-Järvel oli katse teha samamoodi: kukutada korruptsiooni ja kremlimeelsusega võitlev linnavalitsus. Nüüd kuuleme pealinnas ähvardust panna eestikeelsed lapsed venekeelsesse kooli.
Tagajärjeks on okupatsiooniajal süstemaatiliselt loodud Stockholmi sündroomi süvendamine: õpetame töötajatele vene keelt, selmet ajada selg sirgu ja rääkida eesti keeles ning nõuda seda teistelt.
Sõnum on klaar: riigireetmises süüdistatud Petersoni ja tema KOOSi pole vaja, Kõlvart hoolitseb kõige eest ise. Kõlvarti valik on talle loogiline: kremlimeelsete turg tuleb konsolideerida. Siit ka üha selgem positsioneerimine. Eestikeelsetele saab hiljem rääkida sovjetlikku «sport on rahu» juttu: Tallinn pole asjata Euroopa spordipealinn 2025.
Opositsiooniliidrina ega -tegijana teda riigis ei nähta ega taheta, seal on Helme ja Reinsalu. Tallinnas on Kõlvart on maksumaksja rahaga rikas, ostes toimetustest eetriaega ja saateid, ja on riigis asuva riigi, enklaavi valitseja. Nii ta Savisaare pärandit au sees hoiabki. Nagu ta kohe pärast esimeheks saamist lubas.
Eestikeelse hariduse vastu olek saab olema Kõlvarti põhiloosung 2025. aasta kohalikel valimistel. Tema juhitavast Keskerakonnast on juba saamas itta ja minevikku vaatav partei, mis vastandub Edgar Savisaare kombel Eesti Vabariigile. Protestihääli saab alati kõige eest korjata, kui ennast protestiparteiks teha. Ka eestikeelse hariduse vastu olles. Lihtne on asi kraavi keerata ja siis kahe aasta pärast näidata, et: näete, see ju ei tööta.
Eestikeelsele õppele üleminekust võidab kogu Eesti ühiskond. Linnavalitsus, mis töötab sellele vastu, tuleb ametist vabastada.


Porto Franco kriminaalasja prokurör: olen üllatunud, kohtu argumendid olid napidProkuratuur pidi kolmapäeval vastu võtma valusa kaotuse, sest Harju maakohus mõistis Porto Franco kriminaalasja kolmiku esimeses astmes õigeks. Otsus tuli juhtivale riigiprokurörile Taavi Pernile üllatusena.
Harju maakohus mõistis kolmapäeval õigeks altkäemaksu pakkumises süüdistatud ärimees Hillar Tederi, mõjuvõimuga kauplemises süüdistatud Keskerakonna ning selle toonase peasekretäri Mihhail Korbi.
Pern leidis intervjuus Äripäevale, et kohtu esitatud suulised argumendid oli napid. "Nendes argumentides ei olnud kindlasti nimetatud kõiki neid tõendeid, mida mina enda süüdistuskõnes käsitlesin," rääkis ta. "Kohus analüüsis suuliselt ainult kitsast osa tõenditest."
Jätkub intervjuu Taavi Perniga.


Erakonnast lahkunud Grünthal visati EKRE fraktsioonist väljaTäna mitmesuguste kuluhüvitiste skandaalide tõttu EKREst lahkunud riigikogu liige Kalle Grünthal visati erakonna aseesimehe Henn Põlluaasa kinnitusel välja ka EKRE fraktsioonist. Samuti kutsutakse ta esmaspäevaks korruptsioonivastasesse erikomisjoni.Põlluaasa sõnul pole fraktsioon tänase päeva jooksul Grünthalit kätte saanud. Erakonna esimees Martin Helme ütles varem Postimehele, et Grünthali lahkumine erakonnast tuli talle üllatusena ning tema hinnangul peaks Grünthal parlamendist lahkuma. «Otsuse riigikogus jätkamise või mittejätkamise kohta saab teha vaid Grünthal,» märkis ta.
Järgmiseks esmaspäevaks oodatakse Grünthalit aga ka korruptsioonivastasesse erikomisjoni. Kuigi erikomisjoni esimeest Mart Helmet Postimees kätte ei saanud, kinnitas seda erikomisjoni liige Priit Sibul (Isamaa). Ta sõnas, et komisjon arutas küsimust juba sellenädalasel istungil, kus jõutigi otsusele Grünthal komisjoni kutsuda.
Sibul märkis, et sarnaselt on erikomisjon käitunud ka varasematel kordadel, kui riigikogu liikmed (näiteks Kert Kingo, Martin Repinski) on kuluhüvitiste küsitavate kasutamiste puhul skandaalidesse sattunud.
Esmaspäeval, mil komisjon viimati kogunes, ei olnud täna avalikuks tulnud Grünthali korteriafäär veel teada ning otsus Grünthal erikomisjoni kutsuda tugines vaid tema kütusekaardi kasutamisega seotud skandaalile.
Veel eelmisel nädalal ütles Mart Helme Äripäevale, et Grünthali tegevuste uurimist komisjonil plaanis pole. «Kalle Grünthal pole teinud midagi niisugust, mis oleks seadusevastane. Ta on kasutanud kuluhüvitisi ja see ei ole seadusevastane. Mida me uurime?» ütles ta toona.
Keskerakondlasest erikomisjoni liige Andre Hanimägi (KE) meenutas Postimehele, et esmaspäevasel istungil, kus Grünthali kutsumine laual oli, läks aruteluks eelkõige laiemast aspektist: millistel alustel üldse inimesi erikomisjoni kutsuda ning kas võiks kuluhüvitised laiema haardega ette võtta. «Aga kuna argumenteeriti, et varasemalt sarnastel juhtumitel teiste poliitikute puhul on nad erikomisjoni kutsutud, siis komisjon ning komisjoni esimees aktsepteerisid seda,» märkis Hanimägi.

Sekeldused kütuste ja korteritega

Viimastel päevadel kütusehüvitiste kasutamise tõttu sekeldustesse sattunud ning seetõttu EKREst lahkunud riigikogu liige Kalle Grünthali teod tekitavad jätkuvalt küsimusi.
Nimelt kirjutas Äripäev, et Grünthal, kes on saanud riigikogust ka üürihüvitist, on paberite järgi üürinud mitu aastat korterit Paldiski maanteel. Korteri omanik ei tea kurikuulsast üürnikust midagi. «2014, kui maja valmis sai, ostsin korteri, elan siin, ühtegi üürnikku pole olnud, Kalle Grünthalit olen ainult telekast näinud,» rääkis omanik Äripäevale.
Grünthal kommentaaride andmisest keeldus ning süüdistas ajakirjanikku isikliku jälitustegevuse läbi viimises.
Grünthal teatas täna, et ta ei saa EKRE liikmena enam jätkata, sest kõik temaga seonduv kahjustab EKRE mainet.
Loe pikemalt Äripäevast.


Jälle said sisse!Prokuratuuril on viimastel aegadel sama vähe tulemuslikkust ja enesekindlust nagu Eesti meeste jalgpallikoondisel, kes laseb isegi mitte just pikkusega hiilgaval Tail endale peaga värava lüüa, kirjutab Äripäev juhtkirjas.
Toolil, mille üks jalg logiseb, on ebamugav ja ohtlik istuda. Äripäeva hinnangul on meie demokraatliku õigusriigi logisev toolijalg prokuratuur. Korruptsioonikaasused on ühed kõige tundlikumad, sest neil on ulatuslik vahetu mõju poliitilisele ning majanduslikule võimule. Nende uurimise venimine, ummikusse jooksmine, kahtlustuste või süüdistuste kokkukukkumine annab avalikkusele väga kehva signaali: avalik õiglustunne ja usk õigussüsteemi laiemalt saab riivatud.


Ratas õigeksmõistvast kohtuotsusest: see on jahmatavPorto Franco skandaali pärast 2021. aastal peaministriametist tagasi astunud Jüri Ratas ütles Harju maakohtu otsust kommenteerides, et see on tema jaoks positiivses mõttes jahmatav, kuid ta ei nõustu sellega, et prokuratuur sekkus omal ajal poliitikasse.
Ma mäletan neid arutelusid alates 12. jaanuari keskpäevast 2021 keskfraktsioonis ja neid poliitilisi debatte. Mäletan neid esimesi tunde 13. jaanuaril, kui ma andsin riigikogu valges saalis pressikonverentsi ja teatasin enda tagasiastumisest. Ainuke põhjus oli ju see, et minu soov oli teha Keskerakond korruptsioonist puhtaks ja Keskerakond oli saanud kahtlustuse, ütles Ratas ERR-ile.
Toimetuselt:
Tundub, et kallutatud jōud on end ōigusriigiks nimetavas Eestis siiski olemas. Vaata vōi sadama protsessi.


Terminali osanik Raido Raudsepp: elektriauto pole ainus viis maailma päästaKärknas endisest Tartu naftabaasist üle-eestiliseks ettevõtteks kasvanud Malle Raudsepa ning ta poegade Raido ja Rauno Raudsepa perefirma Terminal ASi pikem plaan on töötada end Eesti juhtivaks energiamüüjaks.
Aga praegu tuleb tegutseda siiski lühema plaani järgi samm-sammult, sest aeg on ärev ja poliitelu heitlik.
Raido Raudsepp, mis on Kärknas teie selja taga nendes suurtes mahutites, millel peal uhke kiri «Eesti kütusepank»?
Me olemegi Eesti kütusepank, neis mahutites on 30 miljonit liitrit diislikütust ja bensiini, mis on Eesti kriisitagavara. Tallinnas on meil hoiul veel ligi kümme miljonit liitrit strateegilist kütusevaru, nii et tuleme kõigi varudega toime keskeltläbi 13 päeva. Tallinnas hoiustame lisaks lennukipetrooli, seegi varu on meil eelmisest aastast, esimest korda Eesti ajaloos. Nii et kriisi korral saame ka paar päeva lennata.
Osa meie teenindusjaamadest on Eesti kriisitanklad. Kui valitsus ja Eesti varude keskus annavad korralduse, et sealt peab varusid välja andma, siis seda ka teeme.
Teistelgi kütusemüüjatel on riigireservi, näiteks Paldiskis ning mingi osa Muugal. Eesti suuremad varud on siiski välisriikides: Soomes, Rootsis, isegi Taanis.
Ptüi-ptüi-ptüi, meil pole olnud ühtegi kriisi, me pole pidanud Eesti varude keskuse varusid väljastama. Aga varu peab olema, eriti praegu sõjaga silmitsi seisvas Euroopas. Varu ei pea olema vaid sõjaline. Näiteks Lääne-Euroopas liigub hästi palju kütust jõgesid pidi pargastega ja kui veetase on madal, tuleb varud kasutusele võtta. Nii see elu on.
Mis autoga ise sõidate, kas sel on teada-tuntud sisepõlemismootor või olete astunud elektriautoga uue ajastusse?
Minu auto on diisel-elekter.
Natuke olete juba murdunud selles osas?
Ei, ma pole murdunud, lihtsalt parim pakkumine tuli sellele autole. Minu auto paaki läheb ikka diislikütus ja paak on 85-liitrine. Aga passis on diisel-elekter, see on mingi hübriidi versioon, väga hea auto.
Kas elektriautod teevad teid kui kütusemüüjat ärevaks?
Olen uute tuultega autotööstuses rahul. Peame arvestama tõsiasjaga, et fossiilkütuste maailm saab ligi saja aasta pärast läbi, meil on alternatiive vaja.
Viimase kahesaja aastaga on maailmas inimeste arv viiekordistunud. Tulebki alternatiividele üle minna, sest meil ei jätku fossiilkütust sellisele hulgale inimestele. Me ei saa jätkusuutlikult hakkama maapõues oleva ammenduva varuga.
Berliinis septembris peetud automessil olid lõviosas elektriautod.
Messil näidataksegi uusi asju. Arvan, et sisepõlemismootoriga autod ei kao 20–30 aasta jooksul kuhugi. Alternatiivmootoriga autosid tuleb juurde, see ongi normaalne. See peabki nii minema, sest kui räägime kütuse puhul tarbimise tipust, siis sellist asja ei ole – tarbimine aina kasvab. Ja mõelge sellele, kui ka India ja Aafrika inimestele muutuvad isiklikud sõiduautod võimalikuks. Mis see siis veel tarbimisega teeb?
Mõelge selle peale, kui ka India ja Aafrika inimestele muutuvad isiklikud sõiduautod võimalikuks. Mis see siis veel tarbimisega teeb?

Elektriauto on täiesti okei. Küsimus on vaid selles, kas ja kuidas elektriauto meie kliimas igas olukorras toimib. Soojemates kohtades pole sellega suuremat häda. Aga meil on ka lörts, lumi, külm – ja siis elektriauto seda passis lubatud läbisõitu ei paku. Linnaautona, pere teise autona on väike elektriauto väga hea. See on nagu elektritõuks, teedki väikseid otsi. Aga kuna mul on kolm last ja koer ning mul on vaja suvilas käia ja mööda Eestit ringi liikuda, siis mina jään praegu ikka diisli peale.
Sest diiselautot on odavam pidada?
Odavam kindlasti, aga mitte ainult selle pärast. Diiselmootoriga auto on kõige töökindlam. Ma ei saa oma elu üles ehitada sellele, et pean kogu aeg mõtlema, kust saan autole juhtme taha. Kodus ja tööl on juba praegu jube palju juhtmeid, igasugused laadijad. Ja siis tuleb üks juhe veel juurde. Lisaks räägime kõrgetest elektrihindadest, elektrikatkestustest.
Ka operatiivsõidukite puhul tuleb hoida väga tagasihoidlikku joont, et me ei teeks rumalusi. Operatiivsõiduk peab valmis olema igas olukorras. Kui mu lähedasel on vaja kiiresti haiglasse saada, aga öeldakse, et ei saa praegu tulla, kiirabiauto laeb ... Suur pilt on ilus, aga on kitsaskohad, mis võivad olla väga karmid. Neile tuleb mõelda.
Samas valmistute elektriautode tulekuks. Mullu oktoobris teatas Terminal, et rajab 2024. aasta lõpuks üle Eesti 73 kiirlaadimispunkti. Kuidas see töö edeneb?
Meie tütarettevõte eTerminal arendab elektrilaadijaid ja paigaldab neid jaamadesse. Tegeleme alternatiivsete kütustega, see on tulevik. Seda ei juhtu kohe täna, aga paarikümne aasta pildis tulevad muutused. Kui drastilised ja kui suured, seda ei tea keegi – praegu pole meile ette antud mingit poliitilist raamistikku, kuhu poole peaksime meie, mootorienergia müüjad, suuna võtma.
Kuid varakevadel levis kulutulena uudis, et Euroopa Liit tahab aastast 2035 keelustada bensiini- ja diiselmootoritega autod.
Vaat ei ole nii. On lubatud ka alternatiivsed, täielikult jäätmetest toodetud sünteetilised kütused, mis sobivad praegustesse tanklatesse väga hästi. On ju olemas väga hea alternatiiv, parafiinne diislikütus ehk HVO, mis on pea 90 protsenti süsinikuneutraalne. Müüme seda mõnes oma jaamas, seda promotakse nii Euroopas kui ka Põhja-Ameerikas.
Meil on alternatiivid juba olemas, praegu ei pea minema tingimata elektriautole üle, kui tahad keskkonda säästa. Lisaks ei saa kõiki inimesi sundida ostma 50 000 – 60 000 eurot maksvat elektriautot, no ei ole võimalik, kust inimesed selle raha võtavad? Rääkimata olematust laadimistaristust.
Pealegi on uued sisepõlemismootorid ülimalt ökonoomsed. Kui hakkame ülevaatusel sellise uue sisepõlemismootoriga auto CO2 mõõtma, vaatab sealt tihti vastu null. Mootorid on 1–1,2-liitrised, liiguvad väga hästi. Julgen väita, et need pisikese mootoriga fossiilkütusega autod on palju väiksema keskkonna jalajäljega kui elektriauto. Selline auto on turvaline, kindel, ökonoomne, võtab ülivähe kütust – kui sellega sõita 15–20 aastat, siis ongi selle jalajälg keskkonnale see, mida peaks tegelikult taotlema.
Euroopa liigub elektriautode teed. Mis sakslane teeb? Vahetab iga kolme aasta tagant auto välja. See tähendab, et keskkonnale teeb ta ainult kahju. Kui sõita autoga 15–20 aastat, tasub see end ära. Elektriauto ei kesta aga praegu nii kaua. Kui iga kolme aasta tagant vahetan elektrika uue vastu välja ja vana saadan kuskile Baltikumi – see on jama. See on propaganda, siin küll ütlen stopp. Loomulikult on autotootjate soov võimalikult palju müüa, aga mõtleme ise, ärme jookseme massina kaasa.
Aga kuidas teie 73 kiirlaadimiskohaga ikkagi läheb?
Üks on siin Kärknas näiteks, lisaks Tallinnas, Jõhvis. Ligi kümme oleme neid paigaldanud. Paigaldame laadijaid eelkõige oma teenindusjaamadesse, aga asi on selles, et elektriautosid ei tule nii kiiresti juurde. Laadijate paigaldamine ja laadimise pakkumine ei ole praegu mingi äri, pigem on see ühiskondlik tegevus.
Kuid tahame enda juures hoida kliendid, kes elektriauto soetavad. Kohvikutega jaamade juures on laadija väga hea: inimene tuleb, paneb auto laadima, võtab tassi kohvi, sööb prae ja ongi meeldiv ühendatud kasulikuga. Aga paigaldada laadijaid iga tänava nurgale – arvan, et need ei leia tulevikus kasutust. Sellisel taristul peab olema mingi sünergia, laadija peab olema tarbijale loogilises asukohas.
No ja siis veel amprid! Praegu käib ka Eestis kardinate taga võidujooks ampritele. On selge, et me ei saa ega suuda kogu riiki võimsate kaablite pärast üles kaevata, et need igale poole jõuaks, teatud limiidid ja piirangud on ees. Kiirlaadija tahab vähemalt 200 amprit saada, kodumajapidamises on heal juhul 25 amprit. Seega tuleb majapidamistel tõenäoliselt leppida aeglase laadimisega, kiirlaadijaid saab kasutada pigem teel olles. Vaat sellistele tehnilistele detailidele peame kogu aeg mõtlema.
Terminalil on praegu 45 tanklat, kodulehtede andmetel Olerexil üle saja, Circle K-l 77, Nestel 62, Alexelal 105. Mis edasi, mis on Terminali plaan?
Tanklate arvukus on ühelt poolt oluline ja teisalt ei ole ka. Oluline on, et piirkonnakeskused oleksid jaamadega kaetud. Aga mõnes väikelinnas korraga paari-kolme teenindusjaama omada pole enam rentaabel.
Oleme oma 45 jaama üles pannud kaheksa aastaga, see on erakordne kiirus. See tähendab, et Eesti kütuseturul oli ikka teatud õhk sees, et meiesugune sai jaeturule tulla.
Edasi on plaan väga lihtne: tahame kõik piirkonnakeskused oma jaamadega ära katta. Me ei taha teha tavalist tanklat, soovime korralikku teenindusjaama, kus on energiat erinevatele mootoritele ehk rohegaasid, fossiilkütused, elekter.
Tuleviku tankla on pigem täisteenindusjaam, väikeses kohas on see nagu külakeskus, kust saab kõike, isegi sularaha, nagu meil juba praegu. Kui saaks müüa ka käsimüügiravimeid nagu mujal maailmas, siis oleks maainimestel elu parem. Autonoomse toitega teenindusjaam, mis müüb kõike esmatähtsat ja peab vastu kriisidele – Eestis on pigem selliseid kohti vaja. Igale poole automaatjaamakesi püsti panna – arvan, et see on möödanik.
Eestis on 550 tanklat ja 1,3 miljonit elanikku, Leedus on 600 tanklat ja 2,8 miljonit elanikku. Meil on palju tanklaid, konkurents on tihe. Usun, et meiesuguse turule tulek ja kodumaise kapitali turul hoidmine on päris oluline. Muidu lihtsalt see turg konsolideerub ning see võib tarbijale ohtlik ja kulukas olla.
Teil on ka palju sadamatanklaid. Kas selle taga on isiklik huvi, olete paadiomanik?
Jah, sõidame paadiga Emajõel. Sadamatanklad ei ole mingi suur äri, aga oleme loonud tankimisvõimaluse Emajõel, Võrtsjärvel, Peipsil ja Piirissaarel. Kõik saavad aru, et Piirissaarel tankla pidamine pole äri.
Meil on tanklad ka Värskas, Mehikoormas, Vasknarvas, Oiul ja suvel avasime esimese meretankla Toilas. Paadimehel on võimalus võtta pere peale ja minna kolmeks päevaks Eesti sisevetele sõitma. Varem pidime kanistrid paati tõstma. Kes on kanistrist suuremat paati tankinud, teab, kui kohutav see on.
Et Emajõgi elama panna ja inimesele lähemale tuua, on kõigepealt jõe peale vaja laevaliiklust ja paate. Nüüd on neid meil juba päris palju ja tuleb juurde. Alles nüüd saab hakata Emajõel ja järvedel arendama paadimehele vajalikku muud taristut. Luunja sadam on väga hea näide: tankla, toidukoht, puhkemaja rent, korralik sadam, rand, puhkamisvõimalused kogu perele. Oiu sadamasse tahetakse teha igluparki. Need protsessid saavadki nii minna, et üks asi tuleb ära teha ja siis teine.
Aga veel põhitegevusest, kütusemüügist. Kas Eesti on tanklaid täis või mahub siia veel üht-teist?
Tuleb jälgida, kuidas teed-taristud muutuvad. Kui mingi trass muutub, muutub ka olukord, hea näide on Anna, kust suur trass enam läbi ei lähe. Nüüd on uus trass, aga Mäolt Tallinnani on esimesed tanklad Jüris. Sellepärast hakkamegi varsti Tallinna–Tartu keskpunkti Mäeküla vana piimatööstuse juurde uut suuremat jaama ehitama. Võime rääkida küll, et Tallinna–Tartu tee muutub tulevikus lühemaks, aga tualetti tahab inimene ikka minna või pudeli vett osta. Tallinna–Tartu tee keskel peab üks nüüdisaegne teenindusjaam olema ja lahendame selle asja ära.
Oleme üle võtnud üksikuid maajaamu ja teinud need tänapäevasteks teenindusjaamadeks. Üksikud tegijad mingil ajal paraku lõpetavad oma tegevuse. Nad võivad isegi hea koha peal olla, aga nad ei suuda üksikuna konkurentsile vastu pidada. Juba üks moodne kohvimasin maksab 15 000 eurot – kui seda investeeringut ei suudeta teha, siis inimene tanklasse naljalt sisse ei keera.
Kohvimasinast rääkides – miks on kohv tanklates nii kallis, kohviliiter maksab mitu korda rohkem kui kütuseliiter.
Tuleb arvestada, mis hinnaga ostame ube, mis piim sinna läheb ja ka energiakulud mängivad oma osa. Elu on igal pool kallimaks läinud, linnas kohvikus maksame kohvi eest kolm-neli eurot. Meil maksab tanklas kohv 2–2,5 eurot. Ei tea pea ühtegi asja, mis viimasel ajal odavamaks oleks läinud. Üleüldine inflatsioon mõjutab ka kohvi hinda tanklas.
Kui tihti on juhtunud, et lähete tanklat tegema hea plaaniga, aga tuleb teist sõltumatu otsus ja hea plaan luhtub?
Üldiselt selguvad sellised probleemid varem. Meil on ligi kümme kinnistut, kuhu soovime teenindusjaama ehitada, aga peame enne läbi käima üsna palju bürokraatiat.
Põrsas kotis pole me kunagi ehitama hakanud. Tankla rajamine käib koostöös transpordiameti, omavalitsuste ning ehitusspetsialistide ja projekteerijatega. Selles seltskonnas selgub, kuidas ja milline tankla antud kohta on võimalik arendada. See on küllalt keeruline protsess, tihti võime mingites detailides takerduda.
Bürokraatia on vajalik, samas võib see liiga suures koguses ka heade plaanide takistaja olla. Kui lihtne või keeruline on Eestis ettevõtlusega tegeleda, kas riik toetab ettevõtjat?
Me pole kunagi saanud ühtegi toetust ja me ka pole arvestanud sellega, et avalik sektor peaks meid rahaliselt aitama. Oleme eelkõige fossiilkütuseid müüv ettevõte, mõistagi ei vaadata meie kui mingi Eesti elu suurepärase edasiviija peale. Pigem oleme jaotuskanal, mis peab ise hakkama saama. Samas on viimased kriisid näidanud, et praegu on meid siiski vaja.
See ongi meie võlu ja valu: oskame, tahame ja jõuame ise hakkama saada. Mõnikord on meil järelevalvelt abi vaja, aga viimastel aastatel pole me seda abi palju saanud, see on jäänud kesiseks. Eelkõige mõtlen siin biokohustuste täitmise järelevalvet Eestis.
Tihti ei taheta ettevõtjat hästi uskuda. Ametnikele soovitan: rohkem usaldust, kuulake, mida ettevõtja räägib, kuulake sõnumeid ja võtke neid tõsiselt. Ajad on muutunud, üheksakümnendad on selja taha jäänud. Samas jääb tihti tunne, et meile vaadatakse – mis te vingute, olete ju kütusefirma, teil pole mingeid probleemi.
Tuleviku tankla on pigem täisteenindusjaam, väikeses kohas on see nagu külakeskus, kust saab kõike, ka sularaha. Kui saaks müüa ka käsimüügiravimeid nagu mujal maailmas, oleks maainimestel elu parem.

Kuid oleme kodumaine ettevõte, elame Eestis ja tahame oma kogukonnale head. Ega me muidu neid mänguväljakuid ja jõusaale ehita, see ei too ju midagi sisse. Aga seda keegi ei arvesta. Ehitasime Tartus Raadile ERMi juurde täismõõtmetes korvpalliväljaku vabaks kasutamiseks linlasele ja vallaelanikule. Linnast ega vallast kordagi ei küsitud, kas saame ka kuidagi aidata. Loomulikult ei heida ma seda kellelegi ette, see meie enda otsus.
Ootan, et meie ametnikud ja poliitikud näeksid suurt pilti eelkõige kodumaiste ettevõtete vaatest lähtudes. Võiks arvestada, et on kodumaiseid firmasid, kes tahavad, et Eestil läheks hästi ja et oleksime jätkusuutlikud. Aga on ka tublid välismaised ettevõtted, kes tulevad siia raha teenima ja kui meil asjad halvemaks lähevad, viivad teenitud kasumi siit esimesel võimalusel minema. See on päris suur erinevus, mida võiks teadvustada.
Väiksemas plaanis – kas Tartus on ettevõtlusega hea tegeleda, kas linnavalitsus pakub ettevõtjale tuge tema plaanide teostamiseks?
Näen, et praegusel äreval ajal valitseb meil mentaliteet, et kõige turvalisem on mitte midagi teha, selle asemel, et jah öelda ja pea ees mõnda projekti sisse hüpata. Hästi palju kaalutakse, mõeldakse, üritatakse maksimaalselt kõike kooskõlastada enne otsuse tegemist. See on üleüldine, see pole Tartu probleem.
Meil on Tartus olnud hea koostöö, aga viimasel ajal pole me siin midagi suurt teinud. Kui peaksime lähiajal Tartus midagi arendama, eks siis näeb, kuidas on seis nüüd. Kui oleme suhelnud Tartu kriisivarude teemal, siis näeme, et linnavalitsus mõtleb ja tegutseb väga operatiivselt. Meil üldjuhul omavalitsustele etteheiteid pole, nad tõenäoliselt tegutsevad oma parima äranägemise järgi.
Kui palju Eesti riik Terminali abiga riigikassat täidab?
Laias laastus 100 miljonit eurot aastas. Suurim osa on aktsiis, siis käibemaks ja oma osa annavad ka tööjõumaksud, sest meil on juba üle 400 töötaja.
Kui diislikütuse liiter maksab näiteks 1,70 eurot, siis ühes liitris on aktsiisiosa 0,372 eurot ning käibemaksu osa 0,29 eurot. Seega 0,66 eurot läheb maksudeks. Sellele lisandub veel väike osa varumaksu, samuti tuleb täita seadusest tulenev biokohustus.
Kui bensiini 95 liiter maksab tanklas 1,8 eurot, siis aktsiisi osakaal on 0,563 eurot ja käibemaks on 0,3 eurot. Ka sellele lisandub väike osa varumakset ning bensiin 95 puhul ka biokohustuse nõue. Seega minimaalselt 0,9 eurot liitri kohta läheb riigile.
Ma pole seda meelt, et kui maksame palju makse, siis peaksid meil mingid erisused või eelised olema. Aga soovin suure maksukogujana – kui riik on meid usaldanud seda tegema –, et meil oleks teatud küsimuste üle diskussioon. Selles on toimunud viimase kümne aasta jooksul küll väga suur areng, kuid palju on veel ära teha. Avaliku ja erasektori koostöös saaks väga palju asju ära teha.
Milline on Terminal viie aasta pärast?
Meil on arengukava aastani 2030, plaan on liikuda juhtivaks Eesti mootorienergia kanaliks, miks mitte ühel heal päeval ka tootjaks. Aga kuna võitleme praegu kütuseturul väga suure pettusega ja selgust pole, kuidas see laheneb, siis on palju segadust ja arusaamatust. Kindlasti jätkame oma plaane, aga üle aasta-kahe ette vaadata on praegu väga keeruline.


Riik sai Hollandi maksuskeemis osalenud Armin Karult raha kätte, osa madistab veel kohtusMõne aasta eest nii-öelda Hollandi maksuskeemis osalenud ja maksuvabastuse saanud Armin Karu firma HansaAssets pidi riigile siiski tulumaksu tasuma.
Teised skeemis osalenud said esimese astme kohtus kaotuse ja madistavad edasi ringkonnakohtus.


Tõnn Viik: Ungari õpetajate sundseis ehk kuidas Orban kasvatab kontrollitavat põlvkondaOlulisemaltki on seadus andnud tuld juurde ühiskondlikule vastasseisule õpetajate ja riigi vahel. “Staatuse seaduseks” ristitud muudatus on tegelikkuses kõike muud kui õpetajate staatust parandav ning hõlmab endas mitmeid aspekte, mis muudavad Ungari õpetajatepuuduse veelgi tõsisemaks.
Algselt nimeks saanud “staatuse seadus” on tegelikult rahva hulgas saanud sobivalt ristitud “kättemaksuseaduseks”. See on peaminister Viktor Orbani valitsuse vastus õpetajate rahutustele, millega nõuti lisaks palgatõusule ka laiemat haridussüsteemi reformi, mis aitaks paremini toime tulla suure õpetajate puudusega Ungari koolides.
Juba eelmisel aastal algasid suured rahutused riigi pealinnas Budapestis ning osalised streigid üle kogu Ungari, millega õpetajad soovisid näidata rahulolematust praeguse süsteemi suhtes. Meeleavaldustel osalesid kümned tuhanded õpetajad ja õpilased, nõudes peaministrilt kohest palkade tõstmist. Nad selgitasid, et praegune olukord on põhjustanud kasvava puuduse õpetajatest tööturul ja õpetajaõppes ülikoolides. Valitsus vastas meeleavaldustele uue seadusega, mis paljude arvates ainult raskendab õpetajate olukorda.
Kõrvalepõikena tuleb ära märkida, et probleemne on ka praegu kehtiv haridusseadus, mis takistab erialastel tudengitel enne kraadi omandamist osalise koormusena õpetajana töötamist ja nii õpetajarolli sisse elada. Võrdluses on just see käik aidanud Eesti haridussüsteemi õpetajapuudusega toime tulla (muidugi tekitab see kogenematutele õpetajatele lisastressi ning võib põhjustada läbipõlemist, aga see pole selle loo teema).
Muudatuste sisu
Uus reform tegeleb õpetajate puudusega mitmel viisil. Esmalt tõstetakse õpetajate töötunde, lisades senisele nädalasele koormusele veel kaheksa tundi, mis viib õpetaja täiskoormuse kuus 192-le tunnile. Palk sellega korrelatsioonis aga ei tõuse. Maksimaalne tööaeg on Ungari seaduste järgi 48 tundi nädalas ning uus seadus olekski selle piiril. Reaalsuses on tundide arv siiski suurem, sest uus seadus ei arvesta piisavalt ajaga, mis kulub õpetajatel tundide ettevalmistamiseks.
Sellele lisaks hakatakse õppeprogrammi veelgi rohkem tsentraliseerima. See tähendab, et kooli nõukogu saab anda ainult soovituse õppematerjalide ning -kava kohta, kuid lõplik otsus tuleb riigiaparaadi esindajalt.
Haiguslehel õpetajatele määratakse asendustööd, et seda ei kasutataks kattevarjuna streikimise või organiseerumistegevuse jaoks.
Õpetajate olukord halveneb ka asendustundide andmise puhul. Nüüdsest on võimalik määrata õpetajaid tunde asendama ka neile ka neile võõrastes õppeainetes. See on järjekordne Orbani rakendatav meetod kollektiivsest karistusest, millega proovitakse ära hoida õpetajate lahkumist. Loodetakse õpetajate süümetundele: kui lahkumisega muutub seniste kolleegide olukord veelgi halvemaks, küllap nad siis mõtlevad järele, enne kui töökoha üles ütlevad. Samuti ei lähe asendustunnid tavalise tööaja alla, võimaldades töökoormust kasvatada veelgi rohkem ning võttes õpetajatelt võimaluse otsustada asendamise sageduse või töötundide koguarvu suhtes.
Lisaks on uue staatusega kaasnevate kohustuste kaudu piiratud õpetaja võimalus streikida. Streikimine on karistatav kohese vallandamisega. Samuti määratakse asendustööd õpetajatele, kes on haiguslehel, et viimast ei kasutataks kattevarjuna streikimise või organiseerumistegevuse jaoks, muutes isegi haigete õpetajate olukorra stressirohkeks.
Õpetajate kurnamine väljendub ka uues punktis, millega on võimalik pikendada nominaalset õppeaega kuu võrra, 15. juulini, kui riik otsustab, et mingi osa õppekavast on jäänud täitmata. Sel puhul on ilmselgelt tegu potentsiaalse karistusmehhanismina, millega on võimalik väsitada õpetajaid ka suvel ning piirata nende vaba aega.
Vastupanu nuhtlemine
Potentsiaalseid karistusi leidub seaduses teisigi. Riigil tekib võimalus määrata (loe: sundida) õpetajaid teistesse koolidesse, kus puudus on kõige suurem. Sel juhul ei jää õpetajatel endal mingit sõnaõigust. Tegu on ilmselge viisiga eraldada vastu hakkavad õpetajad oma keskkonnast ning karistada neid kriitiliste sõnavõttude eest.
Seaduse järgi on võimalik õpetajaid suunata tööle teise kooli, kusjuures ainus piirang kooli asukoha kohta on, et õpetaja tööle liikumise aeg ühel suunal ei tohi ületada pooltteist tundi. Seega võidakse õpetaja, kes korraldab streiki või osaleb aktiivselt ametiühingu töös, suunata õpetama regiooni teise otsa. Saab võrrelda, et Eesti kontekstis tekiks sarnane olukord, kui Tallinna õpetaja määrataks tööle Rakverre või Haapsallu ning Tartu õpetaja saadetaks tööle Valka. Teises koolis võib õpetajat hoida kuni aasta aega.
Õpetaja, kes korraldab streiki või osaleb aktiivselt ametiühingu töös, võidakse suunata õpetama regiooni teise otsa.
Õpetajate palgatõus on lukustatud staaži ning erinevate kategooriate taha. Esimese 10 aasta jooksul on õpetaja palgatõus peaaegu võimatu. Pärast seda on võimalik sooritada õpetaja pädevuseksam, mille jooksul antakse näidistund. Eksami edukal läbimisel on võimalik saada teise kategooria õpetajaks, kelle palk on 15–25% kõrgem. Kolmas kategooria on saavutatav pärast 20 aastat õpetamist ning sellega karjääriredel õpetajana piirdubki.
Kui antud tingimused pole õpetajatele sobivad, oli neil võimalik ajavahemikus 15.–29. september oma rahulolematust kirjalikul viisil väljendada ning sel viisil tööl lahkuda. Lahkujatele makstakse kompensatsiooni, et seda nimetust on naeruväärne kasutada – standardiks on ühe kuu palk. Rohkem kui 20-aastase staažiga õpetajale makstakse kahe kuu palka ning alles rohkem kui 30-aastase karjääri eest makstakse kolme kuu palka. Kes selles ajavahemikus kirjalikku avaldust ei esitanud, hiljem töölt lahkudes kompensatsiooni ei saa.
Sarnane tudengite, õpetajate ja kodanikuühenduste protest Orbani valitsuse sammude vastu toimus 3. mail. AFP/Scanpix
Reformi esitlemine
Orbani valitsus esitleb seadusemuudatust avalikkusele teise nurga alt. Esiteks rõhutatavad nad, et uus seadus annab õpetajasele seisuse või staatuse. See peaks justkui olema parem olukord kui varasem, nagu oleks staatusest abi töökoormuse leevendamisel ja kesise palga või inflatsiooniga toime tulemisel. Lisaks lubatakse õpetajatele hiiglaslikku palgatõusu, lausa 75% järgmise kolme aasta jooksul. Seda võib pidada selgelt populistlikuks lubaduseks, sest palgatõus peaks jõudma õpetajateni Eurooopa Liidu rahastuspakettide kaudu.
Ungari kohtusüsteemi valitsuse võimu alla painutamine tõi eelmisel aastal kaasa EL-i otsuse külmutada üle-Euroopalisest taasteprogrammist Ungarile eraldatud osa seni, kuni valitsus pole teinud reforme kohtute sõltumatuse tagamiseks. Sama kangekaelselt keeldub Orban sisulisi muudatusi tegemast. See on tekitanud Ungari ja EL-i vahel suuri pingeid ning Ungari lootus rahastuspakettidele, mille abil toetada riigieelarve defitsiiti ning stagneerunud majandust, on olnud väike.
Mõne nädala eest aga vahendas ajakirjandus, et Euroopa Komisjon võib olla valmis rahastuspaketti n-ö lahti sulatama ja Ungarile eraldama tingimusel, et Orban nõustub toetama Euroopa Liidu järgmise aasta eelarvet, mille sees on suur abipakett Ukrainale (Baczynska 2023). Räägitakse umbes 13 miljardi suurusest rahapaketist, mille järele Orbanil on äärmiselt suur vajadus. Piitsa ja prääniku meetodi kasutamine on EL-is vajalik, et saavutada konsensust ning ühehäälset tegutsemist välispoliitilistel teemadel. Seega võibki Orbanil olla šanss, et ta EL-i rahaeralduse saab, aga seni pole veel otsust tehtud.
Pikemad tagajärjed
Kõiki neid seadusemuudatusega kaasnevaid probleeme kirjeldades tekib ilmselge küsimus – miks? Miks peaks Orbani valitsus tegema sellise karuteene oma riigi tulevikule, halvates nii kogu haridussüsteemi ning põhjustades sellega terve põlvkonna noorte puuduliku hariduse ning juba suure leegiga põleva haridustöötajate kriisi süvenemist? Uus seadus teeb kõike muud kui leevendab olukorda: kõigepealt de facto vallandades tuhandeid õpetajaid, kes ei ole nõus seadusemuudatusega leppima ning seejärel pannes allesjäänud suurema stressi alla.
Vastus peitub Orbani autoritaarses juhtimisstiilis, mida iseloomustavad omakasu, lokkav korruptsioon ning populistlikud poliitilised lükked. On spekuleeritud, et Orbani partei Fidesz teeb avalikus sektoris kärpeid ning pidas õpetajaid piisavalt väikeseks ja väheorganiseerunud ühiskonnagrupiks, kelle kontrollimine on riigipalgalistena kerge, kuid kelle hääled pole piisavalt valjud, et laiemalt ühiskonnas toetust koguda või valimistel kaalukeelt oluliselt mõjutada.
Orban seob meelega õpetajate palgatõusu Euroopa Liidu rahastusega. Kui raha saadakse, on tema kangelane, et tõstab õpetajate palkasid (praegu algavad need 500 eurost). Kui aga raha ei anta, on hea näidata näpuga Brüsseli pihta ning süüdistada neid ebaõnnestumises, pestes end populistidele omaselt igasugusest süüst puhtaks. 40-aastase staaži ning lisahariduse omandamise abil on võimalik välja teenida vapustav 1100€ suurune palk.
On spekuleeritud, et Fidesz teeb avalikus sektoris kärpeid ning pidas õpetajaid piisavalt väikeseks ja väheorganiseerunud ühiskonnagrupiks.
Reaalsuses näitab uus seadus tegelikult palju paremini, kuidas Orbani valitsus ning selle kaudu ka laiem ühiskond suhtub õpetajate rolli kogu Ungari jaoks. Rohkem töötunde, kuid muutumatu palk ja massiivne inflatsioon tekitab kriitilise olukorra, milles õpetajad ei ela palgaga isegi kõige minimaalsemates tingimustes ära. Õpetajad on sunnitud otsima lisateenistust eratundide näol või hoopis väljaspool enda eriala, mis raskendab veelgi rohkem nende olukorda.
Ilmselgelt ei soovi ükski noor sellistes tingimustes asuda õpetajakutset omandama. Juba praegu on Ungari Õpetajate Liidu (Pedagógusok Szakszervezetének) hinnangul puudu üle 16 000 õpetaja ning seadusmuudatusega vallandatakse veel tuhandeid. Siiani on umbes 5000 õpetajat lubanud töölt lahkuda. Sama organisatsiooni järgmise viie aasta prognoos on, et veel  25 000 õpetajat ütlevad tõenäoliselt ametist lahti, sest ei suuda koormusega toime tulla. Ametiühingu andmetel on õpetajaid Ungaris alla 140 000 ning täpne arvepidamine on keeruline, sest jooksvalt lahkub töölt palju õpetajaid. Probleemi süvendab fakt, et suur osa õpetajaskonnast on vananemas.
Pärast seaduse vastuvõtmist selle aasta mais toimusid Budapesti tänavatel suured meeleavaldused, kuid politsei ajas need vägivalda kasutades laiali. Seaduse vastu koguti üle 80 000 allkirja, kuid valitsust see rahulolematus ei kõigutanud. Kindlasti kandis vilja laialdane hirmutamiskampaania, mille alusel vallandati mitmeid meeleavaldustel osalenud õpetajaid.
Ahastamapanevad lood
Taoline streigimurdmine, hirmutamine ja represseerimine kaotab ühiskonnas soovi tegutseda ning vastu hakata. Inimestele jääb vähe võimalusi, kuidas oma rahulolematust väljendada ilma enda heaolu ohtu panemata. Selle aasta alguses alustas tegutsemist lehekülg Miután Felmondtam (otsetõlkes “Pärast töölt lahkumist”), milles avaldatakse pea iga päev lugusid Ungari õpetajatelt ja lastevanematelt. Neis räägitakse anonüümselt õpetajate lugusid stressist ning ebainimlikust koormusest.
Veebileht aitab mõista probleemi mastaapsust. Lugudest selgub, kuidas õpetajad on olukorraga siiani toime tulnud. Mitmed vahetavad eriala, teised leiavad rakendust erasektoris. Aga leidub ka õpetajaid, kes ei vaheta karjääri, vaid elukohta – ning seda välismaale. Lisaks õpetajatele kolivad ära ka nende pereliikmed, mistõttu jääb riik ilma aina rohkematest inimestest. Lood on südantlõhestavad: paljud kirjeldavad oma armastust õpilaste vastu, neist kumab läbi õpetajate vankumatu missioonitunne ja sellevõrra rängem ahastus, sest sellistes tingimustes pole võimalik ainuüksi õhinapõhiselt ära elada.
Kodukoha kaupluse kassiiripalk on kõrgem kui külakooli õpetajal, mistõttu peavad magistrikraadiga õpetajad esimese valiku kasuks otsustama.
Õpetajad mõistavad, et nad ei saa neis tingimustes edasi töötada, sest legitimeeriksid niiviisi Orbani valitsuse otsust ning aktsepteeriksid enda represseerimist ühiskondlikul tasandil. Mitmed kutsuvad üles teisi samuti ametist lahkuma ning lõpetama hirmuvalitsuse all elamist.
Hiljuti on postitusi laekunud rohkem, sest tähtaja saabumisega mõistavad paljud, et nad ei saa edasi töötada. On näha, et paljud töölt lahkujatest on noored, alla 10-aastase õpetamisstaažiga inimesed, kes mõistavad, et neil on veel terve elu ees ning nad ei soovi kogu oma ülejäänud elu sellistes tingimustes töötada. Oluliselt kergem on riigist lahkuda või teine eriala leida. Kodukoha kaupluse kassiiripalk on kõrgem kui külakooli õpetajal ning asjaolude tõttu peavad magistrikraadiga õpetajad esimese valiku kasuks otsustama.
Üks lahkuja loetleb järjest punkte, miks ta otsustas minna streikima ning nähes, et streigid ei kandnud vilja, otsustas nüüd töölt lahkuda:
(Esimene streik)…
2. Ma ei suuda enam veel ühe üheksandiku paanikahoogu pealt vaadata.
3. Ma ei soovi, et mu õpilased peaksid õppima kohutavatest õpikutest.
…
8. Ma soovin, et mu õpilased võiksid kõikide ühiskondlike teemade osas sõna võtta ning debateerida.
…(Teine streik)…
3. Ma töötan alati terve nädalavahetuse, perekondlikud üritused on kogu aeg teisejärgulised.
Teine töölt lahkunu kirjutab:
See oli mu elutöö! Ma poleks kunagi arvanud, et olen sunnitud seda otsust tegema. Ma armastasin oma tööd nii väga! Õpetajaamet oli mu elu ja mu elujõud!
Kohe pärast ülikooli asusin õpetama algkooli ühes väikelinnas ning olen siin õpetanud täpselt 35 aastat. … Palju ütlevad, jah, on raske, aga sära laste silmis! Jah, selles on kild tõde, kuid see kulub aastatega. Eriti viimased paar aastat on minu vaateid radikaalselt muutnud. Esmalt olin ma lihtsalt rahulolematu, nurisesin, väljendasin rahulolematust, aga aina rohkem ja rohkem avastasin end ütlemast: ma ei taha seda enam! Isegi mu lähedased olid mures, sest ma olin alati oma tööd kogu hingest armastanud.
Selliseid lugusid on lehel sadu ja sadu. Kahjuks on hullem aeg alles ees – allkirjastamise tähtaeg möödus eelmisel nädalal, kuid seadus jõustub järgmise aasta algusest. Veebilehe funktsioon on lisaks solidaarsustunde tekitamisele ka kogu ühiskonnas ühtsuse loomine, et õpetajate puuduses ei süüdistataks õpetajaid, kes ütlevad halbades tingimustes töö üles, vaid Orbanit ja tema juhitud valitsust.
Orbani strateegia
Uus seadus on ainult üks paljudes näidetest, kuidas Orbani poolautoritaarne valitsus tegeleb Ungari ühiskonna lõhestamisega, et ainult oma võimust kinni hoida. Seetõttu on äärmiselt oluline toetada igasugust ühiskondlikku opositsiooni ning taotleda täielikku isiku- ja poliitiliste vabaduste taastamist. Just nende kaotamine on põhjustanud stagneerunud ühiskonna, mis ei suuda tekkinud olukorraga toime tulla ning jääb nii majanduslikus kui sotsiaalses mõttes ülejäänud Euroopast maha ning ajapikku kapseldub veelgi rohkem enda kõlakambrisse. Noored ei soovi sellisesse riiki jääda ning otsivad võimalusi välismaal. Orbani juhitud populistid pole aga ilmselgelt nõus oma võimust loobuma.
Orban on valmis ruineerima terveid põlvkondi omaenda rahvast, et ainult näiliselt demokraatlikult võimul püsida.
Sellele vaatamata ei tohi pidada Orbanit rumalaks selles mõttes, et ta ei arvestaks pika perspektiiviga. Autokraatlike ambitsioonidega riigijuhi, n-ö strongman’i ehk kõva käega juhi jaoks on kehvema haridusega ühiskond igal juhul kasulikum, sest sellist massi on kergem propaganda ning populistlike deviisidega enda meelevallas hoida. Orban on valmis ruineerima terveid põlvkondi omaenda rahvast, et ainult näiliselt demokraatlikult võimul püsida.
Ungari on katastroofilises olukorras ning teiste Euroopa Liidu riikide surve on üheks vähestest abivahenditest, mille kaudu on välispoliitiliselt võimalik midagi ära teha. Poliitiliste piirangute kaotamine võimaldaks siseriiklikul opositsioonil kiiremini ühineda ning osutada valimistel reaalset vastupanu kogu süsteemi vastu, sest praeguseks on Orban osavalt opositsiooni killustanud ning omavahel tülli pööranud, tugevdades sellega enda positsiooni veelgi.
Miks Euroopa Liit ei pea Ungarit enam demokraatlikuks riigiks, võib lugeda siit.
Miután Felmondtam – Lood Ungari õpetajatelt.