Pärnu linnapea sattus netikelmide küüsiPärnu linnapea Romek Kosenkranius sattus netikelmide ohvriks. Nood lõid Facebooki suhtlusvõrgustikus tema nime ja pildiga kaks libakontot, milles ühel lubati Eestit säästlikult arendada ja teisel pakuti laenu.
Kosenkraniuse sõnutsi ei olnud meie riigi säästlikku arengut lubav leht eile õhtul enam kättesaadav, ent laupäeval tehtud laenupakkumisega libakonto, millele oli kopeeritud pilte Pärnu linnavalitsuse kodulehelt ning postitusi ja fotosid suvepealinna meeri õigelt some leheküljelt, oli tänagi töös.
“Saatsin Facebooki administraatoritele lingi. Seal on kopeeritud minu postitusi ja tehtud venekeelne õpetajate päeva postitus.
Sellest, et minu nimega on tehtud libakonto, millel pakutakse laenu, teatas mulle üks tuttav. Ta olevat laenupakkujatega ühendustki võtnud, et asja uurida ja talle lubati tagasi helistada,” seletas linnapea.
Täna lõuna paiku nähtaval olnud libakonto oli kaks korda meeldivaks märgitud ja sellel oli kaks jälgijat. Kosenkranius ei osanud öelda, kas libakonto alt on tema õige konto sõpradele kirju saadetud ja kutsutud hakkama libakonto jälgijaks.
“Saatsin kõigile sõbralisti liikmetele teate, et nad ei võtaks libakonto sõbrakutset vastu,” ütles linnapea, kelle sõnutsi tehti tema nime ja piltidega libakonto ka paar aastat tagasi.
“Siis hakkasid tuttavad võtma mind uuesti sõbraks ja imestasid, miks ma neid uuesti sõbraks kutsun,” seletas Kosenkranius.
Linnapea loodab, et Facebook paneb tema nime ja piltidega libakonto kiiresti kinni. Tema meelest peaks tõestus, et tegu on libakontoga, olema üsna ilmne. “See on tehtud neli päeva tagasi ja kõik postitused on tehtud samal päeval,” seletas ta, märkides, et saatis sotsiaalmeediaplatvormi administraatorile selle kohta ka teate. Samuti on Kosenkraniuse teada Facebookile saatnud libakonto kohta teate mitu ta tuttavatki.
Kaks suve tagasi oli Kosenkraniuse sõnutsi tema nimega libakonto, mis rääkis usust, üleval vähemalt paar nädalat, enne kui see maha võeti.
Kes libakontode taga võib olla, ei osanud Kosenkranius pakkuda. Otsest kahju pole linnapea praegu nähtava libakonto tõttu saanud. Linnapea märkis, et kui libakontoga sõpradeks hakkab järjest rohkem inimesi, muutub see teiste jaoks legitiimsemaks ja võib tunduda, et tegemist on õige kontoga.
Politseile pole Kosenkranis libakontost ja võimalikust identiteedivargusest teada andnud. Linnapea rääkis, et kaks aastat tagasi ta politseist identiteedivarguse kahtluse asjus abi ei saanud. “Politsei soovitas Facebookiga ise asju ajada, et libakonto kinni pandaks,” lausus ta.

Mida jälgida, et teha vahet libakontol ja originaalkontol

	Libakontodel pole üldse või on on väga vähe jälgijaid.
	Alati tasub suhtuda väga skeptiliselt, kui õnnitlussõnumis on mingisugune veebilink või võõras font (nt tekst on kursiivis, paksus kirjas vms).
	Iga konto puhul on avalehel võimalik vaadata kuupäeva, millal lehekülg loodi (kui see on äsja loodud, on suure tõenäosusega teu libakontoga).
	Samuti on võimalik avalehel vaadata, mis asukohariigist või -piirkonnast on lehe haldajad (kui lehe haldajad ei ole samast riigist, võib suure tõenäosusega tegemist olla libakontoga).

Andmed: Pärnu Postimees


HOIATUS petukirjade eestRahandusministeerium
Tähelepanu! Levivad petukirjad näiliselt Rahandusministeeriumi nimel, milles nõutakse näiteks maksu tasumist Eesti Vabariigi eelarvesüsteemi eest või muul eesmärgil. Maksu mittetasumisel ähvardatakse rahatrahviga.
Kinnitame, et tegemist on pettusega ja kirju EI OLE SAATNUD Rahandusministeerium.
Oleme teavitanud vastavaid asutusi ja kutsume inimesi üles ettevaatlikkusele!


KALLASE ABIKAASA ÄRIHUVID VENEMAAL | Raimond Kaljulaid: ei imestaks, kui Reformis algavad arutelud, kellest võiks saada erakonnajuht ja peaministerSotsiaaldemokraat Raimond Kaljulaid kirjutab sotsiaalmeedias, et peaminister Kaja Kallase avaliku Venemaa-vastasusega ei lähe kokku tõsiasi, et kõik see aeg on peaministri abikaasal olnud osalus transpordiettevõttes, mis teostab Venemaal vedusid ning on seda ärisuunda jätkanud ka täiemahulise sissetungi järgselt kuni praeguseni.
„Sellest uudisest võib suure tõenäosusega saada Kaja Kallase poliitikukarjääri suurim skandaal, mis võib Kallasele peaministriametis ka saatuslikuks saada. Uudis peaministri abikaasa osalusega ettevõtte äritegevusest Venemaal tekitab terve rea väga ebamugavaid küsimusi.
Kallase viimase pooleteise aasta populaarsuse ning Reformierakonna tugeva valimistulemuse põhipõhjus on olnud just Kallase selged ja ühemõttelised seisukohad seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale. Kallas on ühemõtteliselt positsioneerinud end poliitikuna, kes on kõige selle vastu, mida Venemaa esindab: sõja, korruptsiooni, sealse poliitilise kultuuri, aga ka ärilise nihilismi.
Venemaa on halb ja kõik, mis on seotud Venemaaga on samuti halb. Selle narratiiviga ei sobi just eriti hästi kokku tõsiasi, et kõik see aeg on peaministri abikaasal olnud osalus transpordiettevõttes, mis teostab Venemaal vedusid ning on seda ärisuunda jätkanud ka täiemahulise sissetungi järgselt kuni praeguseni,“ kirjutas Raimond Kaljulaid.
„Ka rahvusvaheliselt on Kallase tuntuse ja imago nurgakiviks tema väga kindlameelne ja reljeefne retoorika Venemaa suhtes.
Venemaa välisministeeriumi kõneisikul Maria Zahharoval on nüüd võimalik edaspidi teha suured silmad ja küsida vastu: „Te mõtlete Eesti peaministrit Kaja Kallast, kelle abikaasal on siin Venemaal teatud ärihuvid? Ei mõista, miks ta on Venemaa suhtes nii kriitiline. Raha teenida tema perele siin ju sobib.“,“ on Kaljulaid kriitiline.
„Opositsioonil on samuti pidupäev. Korruptsioonivastast erikomisjoni juhib riigikogus muide Mart Helme. Küllap leiavad oma nurga siin ka Urmas Reinsalu ja Tanel Kiik. Ja koalitsioonipartnerid pannakse samuti mitte kõige lihtsamasse olukorda. Ei imestaks väga palju, kui Reformierakonnas algavad nüüd väga tõsiselt arutelud teemal, kellest võiks saada uus erakonna esimees ja peaminister. Ja mine tea, võib-olla oli kliimaministri hiljutine avalik vastandumine rahandusministrile juba osa sellest,“ spekuleerib sotsiaaldemokraat.


Juhtkiri: Ida-Virumaa peab lõpetama riigile vastandumiseIda-Virumaa kaks suuremat linna − Narva ja Kohtla-Järve − on aastakümneid vastandunud keskvalitsusele. Õigemini on vastuseisu õhutanud nende linnade juhid. Üks põhjus, mis sellise vastandumise mugavaks tegi, oli muidugi asjaolu, et neis linnades võimul olnud Keskerakond oli suurema osa viimasest 30 aastast Toompeal opositsioonis. Nii saigi oma valijatele öelda, et näe, valitsus meid ei armasta, sest siin on Keskerakond võimul.Eks riigi valitsuse vaenamise üks mõte oli teha oma elanikele selgeks, et kõigis kohalikes hädades ongi süüdi riik ja kohalikud võimud hoopistükkis kaitsevad nende huve kurja keskvalitsuse eest. Vastuseisu õhutamiseks on kasutatud erinevaid teemasid alates haridusest ning lõpetades keele- ja ajalooteemadega.Kuid algusest peale oli selge, et kaua selline silmamoondus kesta ei saa. Ka Ida-Virumaal nägid inimesed, kuidas arenevad teised piirkonnad, Narvas ja Kohtla-Järvel aga lokkas korruptsioon ning linnajuhte ja nende lähikondlasi hakati lõpuks üksteise järel kohtu alla andma.Praeguseks on olukord muidugi drastiliselt muutunud, sest muutunud on ka võim nendes linnades. Ja uute juhtide arusaam võimu olemusest, tundub, on hoopis teine. Loodetavasti jätkub neil indu anda hoogu muutustele nii omavalitsuse sees kui suhetes riigiga. Jah, Narvas nägime hiljuti veel katset riigiga tüli kiskuda, kui volikogu otsustas punatänavate nimed alles jätta. Kuid sellel hääletusel enamik volikogu liikmeid ei osalenud, mis on samuti tähelepanuväärne fakt.


Vajangu koolimajja võib tulla hooldekoduEsmaspäeva õhtul kogunes Vajangu koolimajja ligi 30 huvilist, et saada selgust hoone tuleviku osas. Ehkki majja mahuks vajadusel 300 last, oli neid lõppenud õppeaastal koos lasteaialastega vaid 21. Päästerõngana visati välja, et osa hoonest võiks kasutada hooldekodu.
Tapa valla ettevõtlusspetsialist Marko Teiva sõnul pöördus nende poole üks hoolekandeasutuste rajaja, kes omab kahte hoolekandeasutust Harjumaal. "Ta käis vaatas siin naabervaldades, käis vaatas Tapa vallas mitmeid objekte ja valis enda jaoks kõige sobivamana välja selle hoone lähtuvalt hoone kubatuurist, mahtudest ja investeeringu vajadustest," ütles Teiva Vajangu koolimaja kohta.
Hooldekodu oleks mõeldud 40-45 hoolealusele. Investori nime Teiva Vajangu inimestele teada ei andnud. Küll rõhutas ta, et investor soovib lahendust, mille järgi mahuks hoonesse tulevikus hooldekodu kõrval ka kool ja lasteaed.
Rahvale esitletud skeemilt oli näha, et hooldekodu käsutusse läheks hoone põhjatiib, kus praegu paiknevad noortekeskus, raamatukogu, perearst ja lasteaia osa. Lasteaed ja algkool koonduksid hoone läänetiiba. Raamatukogu ja perearst jääksid hoone keskossa. Noortekeskus koliks rahvamajja. Esialgu on lahtine, kas köögiblokk hakkaks teenindama nii hooldekodu kui hariduse poolt või oleksid asutustel eraldi köögid.

Meie nõue on, et kool ja lasteaed säiliks senikaua, kuni on lapsi. See on plaan ja sellega küla on praeguse seisuga nõus.
Toomas Sillamaa, kohalik elanik

"Arendaja plaan oleks see, et kui otsustatakse edasi minna, siis kuskil kahe aasta pärast võiks see plaan olla ellu viidud," ütles Teiva.
Tapa vallavanem Valdo Helmelaid rääkis: "See on samm tagasi tegelikult sellest, millele me jõudsime umbes aasta tagasi, kus oli siis juttu sellest, et lõhuks selle mittevajaliku hoone üldse maha ja ehitaks teise üles. Nüüd jääb terve maja alles." Ta rõhutas, et hooldekodu tulek oleks hea diil.
Helmelaid jättis Vajangu rahva ees mainimata, et eelmise aasta sügisel oli ta Tapa vallavolikogu ees tutvustanud vallavara müügi plaani. See plaan nägi muuhulgas ette Vajangu koolimaja müüki 125 000 euro eest müügiperioodiga 12-24 kuud.

Volikogu esimees Alari Kirdi sõnul peaks vald andma projektile rohelise tule.
Andres Tohver

Praegu pole veel teada, kas hooldekodu ostaks Vajangu koolimaja hoone või hakkaks seal tegutsema rentnikuna. "Valla poolt vaadates on mõlemad variandid lahtised," ütles volikogu esimees Alari Kirt.
"Meil on neid ruutmeetreid laste kohta ikkagi üle mõistuse palju, eriti siin majas ka. Me peame igate pidi ennast kokku tõmbama ja mõistlikkuse piirides vaatama, et saame hakkama," arvas Kirt.
"Peaksime andma rohelise tule, et asjad hakkaksid liikuma, et ei oleks lõputut venitamist selle asjaga," lisas volikogu esimees.
Juurdeehitust esialgu plaanis ei ole. Teiva sõnul on arendaja investeerimisvõimekus kolmveerand miljonit eurot. Küll on tõenäoline, et arendaja peab Vajangule investeerima omakapitalist, sest pangad sellisesse kohta hooldekodu rajamiseks eriti meelsasti laenu ei anna.

Monika Molodost (vasakul roosas) meenutas, et hooldekodu rajamine Vajangu koolimajja ei ole uus idee.
Andres Tohver

Kohalik elanik Monika Molodost meenutas, et hooldekodu rajamine Vajangu koolimajja ei ole uus idee. "Me juba Tamsalu valla ajal tegime selle kohta tööd. Selleks oli erikomisjon moodustatud," rääkis ta.
"See on palju parem lahendus, kui kinnilöödud akendega maja," rõhutas teine kohalik, Toomas Sillamaa. "See on võimalus seda hoonet säilitada ja täna ka kooli ja lasteaeda edasi pidada."
Sillamaa sõnul varasem projekt hoones kooli ja lasteaeda ette ei näinud. "Meie nõue on, et kool ja lasteaed säiliks senikaua, kuni on lapsi. See on plaan ja sellega küla on praeguse seisuga nõus," ütles ta.

Toomas Sillamaa sõnul on hooldekodu tulek parem lahendus kui kinnilöödud akendega maja.
Andres Tohver


Asi ametlik! Raul Eamets astus dekaani kohalt tagasi: mul puudub usaldus rektori vastuVastuolulisteks sündivusuuringuteks fiktiivse lepingu sõlminud Tartu ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna dekaan Raul Eamets astub dekaani ametikohalt tagasi.
Eamets rääkis Delfile, et saatis tagasiastumisavalduse Tartu Ülikooli rektorile Toomas Asserile täna päeval. „Ülikool algatas minu vastu uue meediakampaania, ja ma ei näe mitte mingit võimalust enam osaleda ülikooli juhtimises. Mul puudub usaldus rektori suhtes,“ sõnas Eamets.
Ta vihjas eilsele „Aktuaalsele kaamera“ uudisele, kust selgus, et ülikool hoidis kolm aastat tagasi ära võimaliku korruptsiooniolukorra, kui jättis sõlmimata üürilepingu hoones, mille läbirääkimiste kestel omandas Bigbank. Nimelt on Eamets Bigbanki juhatuse liige.
Kuigi Eametsa suhtes algatati umbusaldus, mille tulemus pidi avalikkuse ette jõudma 30. augustil, otsustas ta ise tagasi astuda. Tema sõnul on see tema reaktsioon „meediakampaaniale“, mille ülikool tema vastu väidetavalt alustas. Sotsiaalteaduste valdkonna komisjon seega kogunema enam ei pea.
Eamets saatis eelmine nädal kolleegidele kirja, kus ta tõi põhjuseid, miks kolleegid tema umbusaldamisega kaasa minema ei peaks. Lisaks väitis ta, et ülikooli pressiteates esitatud väited on alusetud.
Miks ta ei võidelnud umbusaldamise vastu ja lahkub? Eametsa sõnul puudutab umbusaldamine tema tegevust dekaanina, ehk juhtimisülesannete täitmist, mis on tema töölepingus täiendavate tööülesannetena fikseeritud. Ta sõnas, et seal on ta teatud reegleid rikkunud ja oma eksimust tunnistanud ning avalikult vabandanud.
„Kindlasti ei ole ma nõus minu professori töölepingu ülesütlemisega ja kavatsen ka selle otsuse vaidlustada,“ lisas ta.
Eametsa sõnul kehtib tal ülikooliga professori tööleping novembri alguseni. Eametsa viimane tööpäev Tartu Ülikoolis on 12. november ja selle ajani oleks ta täitnud ka dekaani kohustusi.
Tartu Ülikool kinnitas, et Raul Eamets on esitanud rektorile tagasiastumisavalduse ja rektor on selle ka kinnitanud. Rektor määras dekaani kohusetäitjaks õppeprodekaan professor Janno Lahe.
Professor Janno Lahe täidab sotsiaalteaduste valdkonna dekaani kohustusi kuni uue dekaani ametisse astumiseni. Dekaanide korralised valimised toimuvad 3. oktoobril ja nende ametiaeg algab 1. jaanuaril 2024.
Dekaan kaotas skandaali tõttu töökoha
Tartu ülikooli sotsiaalteaduste dekaan sõlmis oma volitusi ületades ülikooli nimel Pere Sihtkapitaliga lepingu, et koguda rahvastikuregistrist lastetute naiste andmeid.
Selle aasta märtsis allkirjastab toonane riigihalduse minister Riina Solman (Isamaa) Pere Sihtkapitaliga tegevustoetuse lepingu, mille raames plaanib sihtasutus muu hulgas teha rahvastiku-uuringuid. Sihtkapitalile eraldatakse 250 000 eurot.
Viis kuud hiljem lendab asi vastu taevast – rahvas läheb marru, kui saab ühel augustikuu reedel ERR-i artiklist teada, et rahvastikuregistris on noorte naiste isikuandmetes soritud paljude arvates illegaalselt ja saadetud neile kulmu kergitama panevaid küsimusi, et välja selgitada põhjuseid, miks nad ei ole veel lapsi saanud.
Eelmisel nädalal otsustas Tartu ülikooli rektor professor Toomas Asser lõpetada TÜ sotsiaalteaduste valdkonna dekaani ja makroökonoomika professori Raul Eametsa töösuhte Tartu ülikooliga.  Eamets märkis toona Delfile, et kavatseb selle otsuse – ning ka osa Asseri süüdistustest – vaidlustada.
Asser teatas, et töösuhe Eametsaga lõppeb novembris – pärast etteteatamisaega, mis on sätestatud töölepingus. Kuigi Eamets ise olevat pidanud mõistlikuks karistuseks kõigest dekaanipositsioonist loobumist, ei oleks see Asseri arvates kõiki asjaolusid arvestades õiglane.
„Raul Eamets on teadlikult, sihilikult eiranud lepingu sõlmimise keeldu,“ märkis Asser ning sõnas, et säärast seisukohta väljendas ülikooli jurist juba maikuus.
Eelmisel neljapäeval pidi Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna nõukogu dekaani umbusaldama, kuid see lükkus edasi. Dekaani kohusetäitja Janno Lahe rääkis Delfile, et otsust ei sündinud, sest mõtete kogumiseks ja arutamiseks on olnud liiga vähe aega. „Lisaks soovis nõukogu tutvuda asjakohaste dokumentidega,“ sõnas ta. Nüüd aga teatas dekaan oma tagasi astumisest ning tema avaldus rahuldati, mis tähendab, et umbusaldamist enam ei toimugi.


NB! Eestis saadetakse ministeeriumi nimel petukirjuTähelepanu! Levivad petukirjad näiliselt Rahandusministeeriumi nimel, milles nõutakse näiteks maksu tasumist Eesti Vabariigi eelarvesüsteemi eest või muul eesmärgil. Maksu mittetasumisel ähvardatakse rahatrahviga.
Ministeerium kinnitab, et tegemist on pettusega ja kirju EI OLE SAATNUD Rahandusministeerium.
Oleme teavitanud vastavaid asutusi ja kutsume inimesi üles ettevaatlikkusele, märkis ministeerium.


Prokuratuur lõpetas menetluse Danske Banki kriminaalasja ühe osalise suhtesRiigiprokuratuur lõpetas Danske Banki kriminaalasjas menetluse altkäemaksu võtmisele kaasaaitamises kahtlustatud Anatoli Ivanovi suhtes.Ivanovile esitati 2018. aasta detsembris kuriteokahtlus altkäemaksu võtmisele kaasaaitamises erasektoris. Kuivõrd kohtueelses menetluses kogutud tõendid ei kinnitanud ümberlükkamatult Ivanovi süüd, tuli kriminaalmenetlus kuriteokoosseisu puudumise tõttu lõpetada.
Riigiprokuratuuri teatel lõpetati menetlus 30. septembril 2021.


Mart Helme: Kaja Kallas peaks tagasi astumaTALLINN, 23. august, BNS - Kui Keskerakonna esimees Jüri Ratas astus peaministri kohalt tagasi tema koduparteiga seotud Porto Frnaco kriminaalasja pärast, siis Reformierakonna liider Kaja Kallas peaks kindlasti valitsusjuhi kohalt tagasi astuma olukorras, kus meedia süüdistab tema elukaaslaast Venemaaga äri ajamises, nõuab Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna aseesimees Mart Helme.
ERR avaldas kolmapäeval, et Kaja Kallase abikaasale Arvo Hallikule osaliselt kuuluv transpordiettevõte Stark Logistics on vaatamata valitsuse kriitikale Venemaaga äri ajavate ettevõtete suhtes jätkanud Ukraina sõja ajal tegevust Venemaa suunal.
Helme sõnul lon see juhtum sedavõrd skandaalne, et Eesti meedia ei saa neutraalsele ja äraootavale, süütuse presumptsiooni arvestavale positsioonile. "Teame, kuidas inimesi on tühistatud tühiasjade pärast, võtame Mustoneni, võtame Kanepi. Kaja Kallas on meile üle aasta rääkinud, kuidas sanktsioonide rikkumise suhtes peab kehtima null-tolerants. Nüüd aga selgub, kuidas tema enda abikaasa ja abikaasa kaudu ka peaminister ise osaleb sanktioonidest mööda hiilimises," vahendab Postimees Helme sõnu.
"Kui Jüri Ratas astus tagasi mingisuguse Porto Frnaco pärast, kus pole midagi tõestatud, käib lihtsalt üks lõputu protsess, siis siin ei ole juttugi – Kaja Kallas peab päevapealt tagasi astuma ja lõpetama teiste inieste süüdistamise Venemaa huvide teenimises. Tuleb välja, et ta on ise selles süüdi," ütles Helme.
Tema sõnul käivad praegu juba konsultatsioonid teiste erakondade juhtide vahel, et milline positsioon Kallase suhtes edaspidi võtta, ning see ei hõlma ainult opositsiooni, vaid ka koalitsiooni juhtpoliitikuid. "Kui Kallas jääb septembris veel ametisse, siis riigikogu korruptsioonikomisjon võtab asja kindlasti üles ja võtame appi ka pädevad juristid.Kaja Kallas on üle aasta süüdistanud teisi, kuid nüüd selgub, et ta on ise süüdi selles, mille tõttu teistele näpuga näitab. Sellist topeltmoraali ei saa Eesti Vabariigis tolereerida!" rõhutas Helme.
Eelmisel nädalal ütles Stark Logisticsi tegevjuht Kristjan Kraag küll ERR-ile, et Venemaale vedusid neil praktiliselt enam pole, kuid täielikult vedusid lõpetanud ettevõte ei ole.
"Eesti kliendid, partnerid, kellega koostööd tegime, kellele vedusid tegime, tõmbasid otsi kokku. Meie mahud on ka nii ära kukkunud, et oleme ümber orienteerunud. Autod sõidavad nüüd Baltikumi, Skandinaaviasse, Poolasse," ütles Kraag.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Nursipalu kinnistuomanikud sattusid rünnaku alla
Uudis, et riik sõlmis sel nädalal esimese tehingu hoonestatud kinnistu omandamiseks Nursipalus, tõstis piirkonna maaomanikud taas teravdatud tähelepanu alla. Tulemata ei jäänud ka rünnakud ühismeedias.
Info sellest, et piirkonna kinnistute omanikud surve alla on sattunud, oli teisipäeva pärastlõunaks jõudnud ka kaitseminister Hanno Pevkurini.
Just nagu avalik häbipost
«Pean kahjuks tunnistama, et olen kuulnud ähvardusi otse inimeste pihta, kellel on Nursipalu harjutusala territooriumile jäävad kinnistud,» sõnas Pevkur. «On olnud ka avalikku häbiposti panemist sõnumiga, et omanikud ei tohiks oma kinnistuid mingil juhul müüa.»
Sotsiaalmeedias puhkes omalaadne torm, kui esmaspäeva varahommikul jõudis avalikkuse ette teade esimese kinnistu müügist Nursipalu harjutusväljaku planeeritava laienduse alal. Tehingu suurus koos kõigi hüvitistega oli ligi pool miljonit eurot, kujunedes mõningatel hinnangutel turuväärtusest pea viis korda suuremaks.
Ühelt poolt süüdistati Nursipalu kinnistuomanikke selles, et raha eest müüakse kõik maha ning seejuures kaovad au, uhkus ja mälestused. Teisalt on neid süüdistatud riigilt raha väljapressimises.
«Ma kindlasti taunin selliseid ähvardavaid toone sotsiaalmeedias ja mujal, milles kinnistu müüjad pannakse häbiposti,» lausus kaitseminister.
Pevkuri sõnul reguleerib Eesti karistusõigus vihakõnet, eriti just sotsiaalmeedia üleskutsetega seonduvalt üsna leebelt. «Kui see läheb aga konkreetseks, inimese pihta, on see loomulikult karistatav,» tõdes ta.
Riik on ministri sõnul taoliste tehingute asjus algusest peale hoidnud seda joont, et olla nii avatud kui võimalik. «Me ei varja midagi. Ka sellesama esimese tehingu puhul on inimese nimi ja täpne summa ainsad asjad, mida me ei soovinud inimese enda kaitseks välja öelda.»
Lähtutakse ekspertide hinnangutest
Kinnistute hinnad kujunevad Pevkuri sõnul kinnisvaraekspertide öeldud täpse hinnangu järgi. Eksperte, kes suudavad kinnisasja avalikes huvides omandamise seaduse alusel selliseid hindamisi teha, võib tema kinnitusel Eestis üles lugeda kahe käe sõrmedel.
Kinnistute omandamise protsess liigub Pevkuri sõnul edasi kahes suunas. «Esiteks metsamaad, mille puhul me räägime turuhinnast, ning me ei pea rääkima erandi kasutamisest seaduse alusel,» sõnas ta. «Soovime aga edasi liikuda ka elamumaadega.»
Ministri sõnul anti esimese tehinguga loodetavasti ka kinnitus, et riik ei ole bluffinud. «Hindame vara taastamisväärtust, mitte turuväärtust, ning eksperdid teevad selle järgi tööd. Kõikidele omanikele tehakse hinnapakkumine sarnaste põhimõtete alusel.»
Talumistasu asjus ollakse ministri sõnul praegu kooskõlastusringil. «Kogume kokku ning vaatame läbi kõik erinevad mõtted,» lisas ta. «Vaatame ka seda, kas on põhjust esialgset plaani muuta, ning liigume siis edasi valitsusse.»
Mõte jääb aga tema sõnul samaks: kohalikud elanikud hakkavad igal aastal saama kompensatsiooni. «Lisaks saavad Võru maakonnas neli omavalitsust kokku 10 miljonit eurot, mis aitab kindlasti nii Antsla valda, Rõuge valda, Võru valda kui ka Võru linna.»


Rublad muutuvad lepalehtedeks. Või siiski mitte?Vene rahandusvõimud on tegutsenud oskuslikult, kuid on asjaolusid, mis põhjustavad Vene rubla edasist nõrgenemist, leiab vaatleja Raivo Vare.Üks viimase aja rahvusvahelise majanduse tippuudiseid on see, et Vene rubla nõrgenes järsult koos Venezuela bolivari, Egiptuse naela, Türgi liiri, Pakistani ruupia ja Argentina peesoga. Rubla osutus halvimate tulemustega rahvusvaluutaks maailmas sel aastal.
Ghana cedi’st ja lausa tuhandeprotsendilist odavnemist näidanud Liibanoni naelast ei tasu nende riikide suhtelist väiksust arvestades seejuures rääkida.
Rubla nõrgenemise põhjuseid pole suutnud tasandada ka professionaalses mõttes üpris edukalt tegutsenud Venemaa finantsmajanduslik tiim eesotsas keskpanga juhi Elvira Nabiullina ja rahandusministri Anton Siluanoviga.
See meeskond argumenteeris ju teadaolevalt 2021. aasta sügistalvel sõja alustamise vastu, kuigi tal polnud siis piisavat teavet Putini kavandatu mastaapidest. Ning kuigi valmistuti mingiteks lääne vastusammudeks, ei osatud nende ulatust ja sügavust just finantsvaldkonna sanktsioonide näol ette kujutada.
Samas tuleb tunnistada, et sõja algperioodil suudeti Nabiullina eestvõttel astuda suhteliselt tulemuslikke samme pangajooksu, kursilanguse ja kapitali väljavoolu summutamiseks. Rubla kurss, mis sõja algperioodil käis isegi 150 rubla juures dollari eest, stabiliseerus tänu sellele siiski märgatavalt madalamal tasemel. Seda on Vene rahandusvõimud oskuslikult sellest ajast peale tasapisi väga aeglaselt nõrgendanud. See on sõja rahastamise seisukohast igati arusaadav, sest annab võimaluse vaikselt juurde trükitavate rubladega katta nüüdseks juba päevas miljardi rublani kasvanud sõjakulutusi.

2 MÕTET
Vene finantsmajanduslik tiim on osav, aga külmutatud reservid ja nafta piirhind teevad oma töö.
Intressimäära tõstmine ja muud meetmed ei toimi, sest Vene tava kohaselt hiilitakse riiklikust kontrollist mööda

Kuid üldiselt on rubla kurssi seni määranud ikkagi Venemaa valdavalt dollaripõhise eksporditulu ülekaal impordi maksumusega võrreldes, mida on toetanud elanikkonna ja majandussubjektide usk majandusse ja heaolu jätkuvasse kasvu. Teiseks on sellele mõjunud laialdane konverteeritavus juhtvaluutadesse ning Venemaa kogutud suured valuutareservid. Nüüd aga on kõigis neis elementides toimunud või toimumas märkimisväärsed muutused.
Alustagem kursi toetamise klassikalisest elemendist – riigi valuutareservidest. Esiteks külmutati sõja alguseks Venemaa 643-miljardilistest reservidest ligi 300 miljardit. Lisaks vähenesid pärast sõja esimesel aastal ebaloomulikult kasvanud toorme-, eelkõige nafta ja naftatoodete müügist saadud valuutatulud. Seda põhjustas sanktsioonide raames rakendatud Vene nafta ja naftatoodete hinnale lae kehtestamine, samuti nõudluse langus maailmas 2023. aasta esimesel poolaastal.
Lisaks on Vene juhtkonna otsusega asutud intensiivselt asendama seni ekspordimaksetena saadud dollareid ja vähemal määral eurosid kui «ebasõbralike riikide» raha. Vene toorme ekspordipartneriteks on tõusnud «sõbralikud» Hiina ja India oma valuutadega. Kui jüaanide eest saavad venelased veel midagi osta – eelkõige Hiinast ja jüaani piiratud konverteeritavuse tõttu Hiina keskpanga kontrollitud tingimustel –, siis India ruupiaga on lugu hapum. Praktiliselt mittekonverteeritava ruupia puhul on küsimus, mida selle eest üldse osta saab ja kui palju.
Seetõttu oldi mõni aeg tagasi isegi sunnitud tagasi minema dollaripõhistele arveldustele Vene nafta eest, mida India väga suures ulatuses sisse ostab. Jüaane hindud geopoliitilistel kaalutlustel kasutada ei taha, aga käimasoleval BRICSi riikide tippkohtumisel arutatava, dollarist ja läänest sõltumatuma omavahelise valuutaarvelduste ja finantssüsteemi loomine on alles algusetapis.
Ka Saudi Araabia eestvõttel käivitatud OPEC+ naftatoodangu kärped on küll kasvatanud nafta hindu maailmaturul, kuid Vene ekspordi struktuuri, turgude ja maksete korralduse muutusteta see Venemaa tulusid piisavalt ei kasvata. Tõsi, mõningane kasv on aset leidnud, aga seda tasakaalustab Vene naftatootmise ja töötlemise mahu samaaegne langus.
Teine klassikaline element valuutakursi määratlemisel on baasintressi määr, mida kehtestab keskpank. Siin on Nabiullina olnud oodatust jõulisem ja keskpanga erakorralisel koosolekul pärast rubla kukkumist 100 dollari peale tõstis ta seda määra lausa 3,5 protsenti. Arutusel oli ka võimalus kehtestada karmim kapitalikontroll ja sundida, vastupidi seni Putini lubatule, eksportööre müüma kohustuslikus korras oma valuutatuludest 90 protsenti riigile, nagu nõudis Siluanov.
Selle asemel otsustati siiski alustada individuaalset tööd Vene eksportööridega – igaühega eraldi, et veenda neid rohkem müüma valuutatulusid «vabatahtlikult». Kuid nii baasintressimäära tõstmine kui ka arusaam, et kapitalikontroll on siiski laual ja valuuta sundmüük mingil kujul samuti, stabiliseeris rubla kursi 95–96 rubla juures dollari eest, potentsiaaliga isegi ajutisele tugevnemisele. Kuid tagasi senisele tasemele ei saa see küündida. Põhjuseks on veel kaks asjaolu.
Esiteks, baasintressi määra tõstmine aitab ühtlasi võidelda ka sõjapidamise otstarbeks trükitud raha ja sellega finantseeritava sõjatööstuse ja muude oma olemuselt mitteproduktiivsete sõjakulutuste juurdevoolust tekkiva inflatsiooniga, mille eest Nabiullina on juba mõnda aega hoiatanud. Nagu Venemaal ikka on tekkinud skeemid igasugu tulude riiklikust kontrollist mööda hiilimiseks, mille abil eksportööridega seotud vahendajad omastavad ekspordikauba eest saadava suurema osa kasust ja pargivad selle kuhugi välismaale, neid juhendavad eksportöörid aga näitavad sellevõrra väiksemat tulu.
Teiseks püüdis keskpank kõikuma löövat usku rubla tugevusse kinnitada sellega, et teatas ka loobumisest regulaarsetest valuutainterventsioonidest, millega jooksvat rubla kurssi kunstlikult samuti stabiliseeritakse, tehes ta samal ajal konverteeritavuse arvelt paremini mõjutatavaks vaid regulatiivsete vahenditega.
Lõpuks tuleb ära märkida veel üks, meile võib-olla mitte nii meeldiv asjaolu. Üks valuutakursi tugevuse alus on Venemaal alati olnud ka selle jooksevkonto ülejääk elik eelkõige toormeekspordist saadavate tulude märgatav ülekaal impordist. Sõja tõttu kehtestatud sanktsioonid on esialgu märgatavalt ahendanud Venemaale nii vajaliku impordi mahtu ja nomenklatuuri. Nüüdseks on aga suudetud siiski mingil määral kohaneda olukorraga nii valitsuse tasemel soositud ja toetatud asendusimpordi kui ka nn paralleelimpordi mehhanismide abil.
Impordi ja selle eest tehtud maksete maht on juba jõudnud tasemele, mis ületab eksporditulu taset. See omakorda piitsutab tagant nii hinnainflatsiooni kui ka kasvavat vajadust valuutatulu järele, mis nügib rubla kurssi edaspidi pigem jätkuvalt nõrgenemise poole. Kui just ei toimu midagi, mis Vene ekspordi tulusust taas suurendab.


Mart Helme Kaja Kallasest: sellist topeltmoraali ei saa sallidaSee Kaja Kallase abikaasa juhtum on sedavõrd skandaalne, et keegi ei saa jääda neutraalsele ja äraootavale positsioonile.
Teame, kuidas inimesi on tühistatud tühiasjade pärast: võtame Mustoneni, võtame Kanepi jpt.
Kaja Kallas on meile üle aasta rääkinud, kuidas sanktsioonide rikkumise suhtes peab kehtima nulltolerants. Nüüd selgub aga, kuidas tema enda abikaasa ja abikaasa kaudu ka peaminister ise osaleb sanktsioonidest mööda hiilimises.
Kui Jüri Ratas astus tagasi mingisuguse Porto Franco pärast, kus pole midagi tõestatud, vaid käib lihtsalt üks lõputu protsess, siis siin ei ole mingit kahtlust: Kaja Kallas peab päevapealt tagasi astuma ja lõpetama teiste inimeste süüdistamise Venemaa huvide teenimises.
Ma tean, et praegu käivad juba konsultatsioonid teiste erakondade juhtide vahel, milline positsioon Kallase suhtes edaspidi võtta. Ja see ei hõlma ainult opositsiooni, vaid ka koalitsiooni juhtpoliitikuid.
Kui Kallas peaks siiski jääma veel septembris ametisse, siis võtab Riigikogu korruptsioonikomisjon asja kindlasti koos pädevate juristidega üles.
Teame kõik, kuidas Kaja Kallas on pidevalt pillanud süüdistusi, kuid mis nüüd selgub? Sellist topeltmoraali ei saa Eesti Vabariigis sallida!
Mart Helme, EKRE aseesimees


Raul Eamets astus dekaanikohalt tagasiTartu ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna dekaan Eamets sõnas, et ei usalda rektorit.Vastuoluliseks sündimusuuringuks fiktiivse lepingu sõlminud dekaan Eamets ütles, et saatis tagasiastumisavalduse Tartu ülikooli rektorile Toomas Asserile kolmapäeval. „Ülikool algatas minu vastu uue meediakampaania ja ma ei näe mitte mingit võimalust enam osaleda ülikooli juhtimises. Mul puudub usaldus rektori suhtes,“ sõnas Eamets.Ta vihjas üleeilsele „Aktuaalsele kaamera“ uudisele, kust selgus, et ülikool hoidis kolm aastat tagasi ära võimaliku korruptsiooniolukorra, kui jättis sõlmimata üürilepingu hoones, mille läbirääkimiste kestel omandas Bigbank. Nimelt on Eamets Bigbanki juhatuse liige.Kuigi Eametsa kohta algatati umbusaldushääletus, mille tulemus pidi avalikustatama 30. augustil, otsustas ta ise tagasi astuda. Eametsa sõnul reageeris ta nii „meediakampaaniale“, mille ülikool on tema vastu väidetavasti alustanud.Sotsiaalteaduste valdkonna komisjon seega enam kogunema ei pea.Eamets: väited on alusetudEamets saatis eelmisel nädalal kolleegidele kirja, kus ta tõi põhjuseid, miks kolleegid tema umbusaldamisega kaasa minema ei peaks. Ühtlasi kirjutas ta, et ülikooli pressiteates esitatud väited on alusetud.Miks ta ei võidelnud umbusaldamise vastu ja lahkub? Eametsa sõnul puudutab umbusaldamine tema kui dekaani tegevust ehk juhtimisülesannete täitmist, mis on tema töölepingus määratud lisatööülesannetena. Ta sõnas, et osa nendega seotud reegleid on ta rikkunud, kuid oma eksimust tunnistanud ja avalikult vabandust palunud.„Kindlasti ei ole ma nõus minu professori töölepingu ülesütlemisega ja kavatsen ka selle otsuse vaidlustada,“ lisas ta.Eametsa sõnul kehtib tal ülikooliga professori tööleping novembri alguseni. Eametsa viimane tööpäev Tartu ülikoolis on 12. november ja selle ajani oleks ta täitnud ka dekaani kohustusi. Tartu ülikool kinnitas, et Eamets on esitanud rektorile tagasiastumisavalduse ja rektor on selle kinnitanud. Rektor määras dekaani kohusetäitjaks õppeprodekaani professor Janno Lahe.Lahe täidab sotsiaalteaduste valdkonna dekaani kohustusi uue dekaani ametisse astumiseni. Dekaanide korralise valimise päev on 3. oktoober ja nende ametiaeg algab 1. jaanuaril 2024. 1MIS JUHTUSDekaan ületas oma volitusiRaul Eamets sõlmis oma volitusi ületades ülikooli nimel Pere Sihtkapitali sihtasutusega lepingu, et koguda rahvastikuregistrist lastetute naiste andmeid.Selle aasta märtsis allkirjastas toonane riigihalduse minister Riina Solman (Isamaa) Pere Sihtkapitaliga tegevustoetuse lepingu, mille järgi plaanib sihtasutus muu hulgas korraldada rahvastiku-uuringuid. Sihtkapitalile eraldatakse 250 000 eurot.Viis kuud hiljem tekkis sellest skandaal. Rahvas sai ühel augustikuu reedel ERR-ist teada, et rahvastikuregistrist on noorte naiste isikuandmeid küsitud paljude arvates ebaseaduslikult ja saadetud neile kulmu kergitama panevaid küsimusi, et selgitada põhjuseid, miks nad ei ole veel lapsi saanud.Eelmisel nädalal otsustas Tartu ülikooli rektor Toomas Asser TÜ sotsiaalteaduste valdkonna dekaani ja makroökonoomika professori Eametsa töösuhte lõpetada.Raul Eamets kavatseb professori töölepingu ülesütlemise vaidlustada.Eliisabet Voomets


Väidetavalt Putini jahti varustanud ettevõtja sai riigilt üle 350 000 euro toetustTeisipäeval kirjutas Postimees Aleksei Navalnõi Korruptsioonivastase Fondi uurimusele viidates, et kaks Eesti ettevõtet on seotud Venemaa presidendi Vladimir Putini isikliku jahi käigushoidmisega ajal, mil Vene sõjamasin Ukrainas naisi ja lapsi tapab. Nüüd selgub, et üks neist firmadest on korduvalt saanud riigilt toetusi.
«Ma ei pea teile ütlema, kes on meie kliendid,» teatas Putini luksusjahti väidetavalt nii varuosadega vahendanud Breezemarine Group OÜ kui ka meeskonda vormiriietega varustada aidanud Distinto OÜ juht Sergei Tšekmazov. Lisaks eitas ta oma seotust kogu looga, nagu ka seda, et ajab äri Venemaa juhtkonna hüvanguks.
Jutt käib uurimuse järgi Putinile kuuluvast luksusjahist Graceful, uue nimega Kosatka (Mõõkvaal), millel ütlesid üles mootorite tööd jälgida ja reguleerida võimaldavad ekraanid. Eestis tegutsev Breezemarine Group nõustus fondi väitel ekraanid ostma ja kohale viima, samuti aitama need ümber programmeerida.
Pikantsemaks muudab kogu loo aga see, et aastatel 2018–2022 jõudis Breezemarine Group ettevõtte arendamiseks saada kaks toetust EASist ning ühe EASi ja KredExi ühendasutusest, kokku summas 354 239 eurot.

  Riik toetas tegevust
  Breezemarine Group OÜ toetussumma oli kokku 645 436 eurot, millest EAS andis 354 239 eurot ja ettevõte lisas 291 197 eurot:

	juuni 2018 – detsember 2019 oli toetus 353 859 eurot: EASilt saadud 159 237 eurole lisandus omafinantseering 194 622 eurot;
	september 2020 – veebruar 2022 oli toetus 276 577 eurot: EAS pani välja 124 460 eurot, ettevõte 152 117 eurot;
	juuni – detsember 2022 oli toetus 15 000 eurot, millest pool tuli EASilt ja pool oli omaosalus.

Allikas: EASi ja KredExi ühendasutus

«Hiljuti teatavaks saanud info pole selline, mille alusel saaks toetusi pärast projekti lõppemist tagasi küsida,» märkis ühendasutuse kommunikatsioonispetsialist Martin Altraja. Toetuste andmisel on piirangud küll toetuse saajale, aga mitte selle koostööpartneritele. «Kui toetust taotleva ettevõttega seotud isikud sanktsioonide alla ei kuulu, pole ka alust toetuse andmisest keelduda põhjusel, et selle osanik, otsene kasusaaja või juhatuse liige on Venemaa kodanik,» ütles ta.
Breezemarine Groupi otsustajate ringis on nii Eesti kui ka Venemaa kodanikke.

Ekraanid, millega Eesti ettevõte seotud.
FBK/Youtube

Altraja sõnul pole praegu veel üheselt selge, kas sanktsioonide rikkumine üldse aset leidis.
Maksu- ja tolliameti (MTA) tollivaldkonna juht Valeri Rauam selgitas, et üldjuhul on sanktsioonide all kõik laevad ja nende jaoks spetsiaalselt projekteeritud komponendid, kuid mis puudutab varuosi, siis kaupa nägemata on tal keeruline juhtumile hinnangut anda. «Kui seda varuosa saab kasutada ka mujal valdkonnas, siis merenduse keelu alla ei pruugi see minna,» lisas ta.
Siiski otsis Venemaa tavapäratu tee luksusjahi Graceful töökorda seadmiseks. Navalnõi fondi uurimuse järgi leidis Breezemarine Group selleks eraisikust kulleri, kes viis Peterburist toodud seadmed ühte Saksamaa tehasesse. See pole keelatud. Küll aga ei luba sanktsioonid keelatud seadmeid tagasi Venemaale viia.
MTA kinnitusel ei tehta era- ja juriidilistel isikutel vahet – sanktsioonid kehtivad kõigile ühtemoodi.
Altraja toonitas, et Venemaa teemad laiemalt vajavad edaspidi riigi seisukohta, sest koostöö Eesti ja Venemaa ettevõtete vahel on keeruline. «Sageli leitakse selleks vaheriigid või ettevõtted ja meil puudub võimekus sellise detailsusega kontrolle läbi viia. Saame reageerida vaid vihjetele, samuti politsei- ja piirivalveametilt laekunud informatsioonile,» sõnas ta.


Aseri naine kaotas kelmidele suure summa raha17. augustil helistas Aseris elavale naisterahvale mees, kes väitis, et on politseist. Edasi kasutas mees petuskeemi, mille lõpptulemusena kaotas naine 31 000 eurot ja sai enesele kaela veel mitu pangalaenu.End politseiametnikuna tutvustanud mees selgitas naisele, et naise nimel tahetakse pangast ebaseaduslikult raha välja võtta, misjärel ühendati naine väidetava pangatöötajaga. Naisel paluti tehingu katkestamiseks alla laadida programm AnyDesk, mille kaudu pääsesid kelmid otse naise arvutisse. Seal tehti ülekandeid võõrastele kontodele.Naine kaotas kelmidele raha ja lisaks oli tema nimel võetud mitu laenu eri pankadest. Politsei alustas juhtunu kohta kriminaalmenetlust.Võimuesindajad hoiatavad inimesi ka petuskeemi eest, kus kelm saadab väljamõeldud politseitöötõendi, et tekitada usaldusväärsust. Seejärel väidetakse jällegi, et inimese pangakontolt on broneeritud suurem summa raha ning probleemi lahendamiseks soovitakse saada panga andmeid ja paroole.Politsei- ja piirivalveamet ja teised asutused ei küsi inimestelt mitte kunagi pangakontoga seotud tundlikke andmeid, nagu näiteks PIN1 või PIN2 koodi. Sellise soovi puhul tuleb kõne katkestada.(VT)


Väidetavalt Putini jahti varustanud ettevõtja sai riigilt üle 350 000 euro toetustTeisipäeval kirjutas Postimees Aleksei Navalnõi Korruptsioonivastase Fondi uurimusele viidates, et kaks Eesti ettevõtet on seotud Venemaa presidendi Vladimir Putini isikliku jahi käigushoidmisega ajal, mil Vene sõjamasin Ukrainas naisi ja lapsi tapab. Nüüd selgub, et üks neist firmadest on korduvalt saanud riigilt toetusi.«Ma ei pea teile ütlema, kes on meie kliendid,» teatas Putini luksusjahti väidetavalt nii varuosadega vahendanud Breezemarine Group OÜ kui ka meeskonda vormiriietega varustada aidanud Distinto OÜ juht Sergei Tšekmazov. Lisaks eitas ta oma seotust kogu looga, nagu ka seda, et ajab äri Venemaa juhtkonna hüvanguks.Jutt käib uurimuse järgi Putinile kuuluvast luksusjahist Graceful, uue nimega Kosatka (Mõõkvaal), millel ütlesid üles mootorite tööd jälgida ja reguleerida võimaldavad ekraanid. Eestis tegutsev Breezemarine Group nõustus fondi väitel ekraanid ostma ja kohale viima, samuti aitama need ümber programmeerida.Pikantsemaks muudab kogu loo aga see, et aastatel 2018-2022 jõudis Breezemarine Group ettevõtte arendamiseks saada kaks toetust EASist ning ühe EASi ja KredExi ühendasutusest, kokku summas 354 239 eurot.«Hiljuti teatavaks saanud info pole selline, mille alusel saaks toetusi pärast projekti lõppemist tagasi küsida,» märkis ühendasutuse kommunikatsioonispetsialist Martin Altraja. Toetuste andmisel on piirangud küll toetuse saajale, aga mitte selle koostööpartneritele. «Kui toetust taotleva ettevõttega seotud isikud sanktsioonide alla ei kuulu, pole ka alust toetuse andmisest keelduda põhjusel, et selle osanik, otsene kasusaaja või juhatuse liige on Venemaa kodanik,» ütles ta.Breezemarine Groupi otsustajate ringis on nii Eesti kui ka Venemaa kodanikke.Altraja sõnul pole praegu veel üheselt selge, kas sanktsioonide rikkumine üldse aset leidis.Maksu- ja tolliameti (MTA) tollivaldkonna juht Valeri Rauam selgitas, et üldjuhul on sanktsioonide all kõik laevad ja nende jaoks spetsiaalselt projekteeritud komponendid, kuid mis puudutab varuosi, siis kaupa nägemata on tal keeruline juhtumile hinnangut anda. «Kui seda varuosa saab kasutada ka mujal valdkonnas, siis merenduse keelu alla ei pruugi see minna,» lisas ta.Siiski otsis Venemaa tavapäratu tee luksusjahi Graceful töökorda seadmiseks. Navalnõi fondi uurimuse järgi leidis Breezemarine Group selleks eraisikust kulleri, kes viis Peterburist toodud seadmed ühte Saksamaa tehasesse. See pole keelatud. Küll aga ei luba sanktsioonid keelatud seadmeid tagasi Venemaale viia.MTA kinnitusel ei tehta eraja juriidilistel isikutel vahetsanktsioonid kehtivad kõigile ühtemoodi.Altraja toonitas, et Venemaa teemad laiemalt vajavad edaspidi riigi seisukohta, sest koostöö Eesti ja Venemaa ettevõtete vahel on keeruline. «Sageli leitakse selleks vaheriigid või ettevõtted ja meil puudub võimekus sellise detailsusega kontrolle läbi viia. Saame reageerida vaid vihjetele, samuti politsei- ja piirivalveametilt laekunud informatsioonile,» sõnas ta.SAMAL TEEMALAlexandra Saarniit, Margus Hanno Murakas «Eesti ettevõtted tarnivad Putini jahile varuosi», PM 22.08Riik toetas tegevustBreezemarine Group OÜ toetussumma oli kokku 645 436 eurot, millest EAS andis 354 239 eurot ja ettevõte lisas 291 197 eurot:• juuni 2018 - detsember 2019 oli toetus 353 859 eurot: EASilt saadud 159 237 eurole lisandus omafinantseering 194 622 eurot;• september 2020 - veebruar 2022 oli toetus 276 577 eurot: EAS pani välja 124 460 eurot, ettevõte 152 117 eurot;• juuni - detsember 2022 oli toetus 15 000 eurot, millest pool tuli EASilt ja pool oli omaosalus.Allikas: EASi ja KredExi ühendasutusKADRI TAMMEPUU


Rublad muutuvad lepalehtedeksVene rohandusvõimud on tegutsenud oskuslikult, kuid on asjaolusid, mis põhjustavad Vene rubla edasist nõrgenemist, leiab vaatleja Raivo Vare.Üks viimase aja rahvusvahelise majanduse tippuudiseid on see, et Vene rubla nõrgenes järsult koos Venezuela bolivari, Egiptuse naela, Türgi liiri, Pakistani ruupia ja Argentina peesoga. Rubla osutus halvimate tulemustega rahvusvaluutaks maailmas sel aastal.Ghana cedfst ja lausa tuhandeprotsendilist odavnemist näidanud Liibanoni naelast ei tasu nende riikide suhtelist väiksust arvestades seejuures rääkida.Rubla nõrgenemise põhjuseid pole suutnud tasandada ka professionaalses mõttes üpris edukalt tegutsenud Venemaa finantsmajanduslik tiim eesotsas keskpanga juhi Elvira Nabiullina ja rahandusministri Anton Siluanoviga.See meeskond argumenteeris ju teadaolevalt 2021. aasta sügistalvel sõja alustamise vastu, kuigi tal polnud siis piisavat teavet Putini kavandatu mastaapidest. Ning kuigi valmistuti mingiteks lääne vastusammudeks, ei osatud nende ulatust ja sügavust just finantsvaldkonna sanktsioonide näol ette kujutada.Samas tuleb tunnistada, et sõja algperioodil suudeti Nabiullina eestvõttel astuda suhteliselt tulemuslikke samme pangajooksu, kursilanguse ja kapitali väljavoolu summutamiseks. Rubla kurss, mis sõja algperioodil käis isegi 150 rubla juures dollari eest, stabiliseerus tänu sellele siiski märgatavalt madalamal tasemel. Seda on Vene rahandusvõimud oskuslikult sellest ajast peale tasapisi väga aeglaselt nõrgendanud. See on sõja rahastamise seisukohast igati arusaadav, sest annab võimaluse vaikselt juurde trükitavate rubladega katta nüüdseks juba päevas miljardi rublani kasvanud sõjakulutusi.Kuid üldiselt on rubla kurssi seni määranud ikkagi Venemaa valdavalt dollaripõhise eksporditulu ülekaal impordi maksumusega võrreldes, mida on toetanud elanikkonna ja majandussubjektide usk majandusse ja heaolu jätkuvasse kasvu. Teiseks on sellele mõjunud laialdane konverteeritavus juhtvaluutadesse ning Venemaa kogutud suured valuutareservid. Nüüd aga on kõigis neis elementides toimunud või toimumas märkimisväärsed muutused.Alustagem kursi toetamise klassikalisest elemendist - riigi valuutareservidest. Esiteks külmutati sõja alguseks Venemaa 643-miljardilistest reservidest ligi 300 miljardit. Lisaks vähenesid pärast sõja esimesel aastal ebaloomulikult kasvanud toorme-, eelkõige nafta ja naftatoodete müügist saadud valuutatulud. Seda põhjustas sanktsioonide raames rakendatud Vene nafta ja naftatoodete hinnale lae kehtestamine, samuti nõudluse langus maailmas 2023. aasta esimesel poolaastal.Lisaks on Vene juhtkonna otsusega asutud intensiivselt asendama seni ekspordimaksetena saadud dollareid ja vähemal määral eurosid kui «ebasõbralike riikide» raha. Vene toorme ekspordipartneriteks on tõusnud «sõbralikud» Hiina ja India oma valuutadega. Kui jüaanide eest saavad venelased veel midagi osta - eelkõige Hiinast ja jüaani piiratud konverteeritavuse tõttu Hiina keskpanga kontrollitud tingimustel -, siis India ruupiaga on lugu hapum. Praktiliselt mittekonverteeritava ruupia puhul on küsimus, mida selle eest üldse osta saab ja kui palju.Seetõttu oldi mõni aeg tagasi isegi sunnitud tagasi minema dollaripõhistele arveldustele Vene nafta eest, mida India väga suures ulatuses sisse ostab. Jüaane hindud geopoliitilistel kaalutlustel kasutada ei taha, aga käimasoleval BRICSi riikide tippkohtumisel arutatava, dollarist ja läänest sõltumatuma omavahelise valuutaarvelduste ja finantssüsteemi loomine on alles algusetapis.Ka Saudi Araabia eestvõttel käivitatud OPEC+ naftatoodangu kärped on küll kasvatanud nafta hindu maailmaturul, kuid Vene ekspordi struktuuri, turgude ja maksete korralduse muutusteta see Venemaa tulusid piisavalt ei kasvata. Tõsi, mõningane kasv on aset leidnud, aga seda tasakaalustab Vene naftatootmise ja töötlemise mahu samaaegne langus.Teine klassikaline element valuutakursi määratlemisel on baasintressi määr, mida kehtestab keskpank. Siin on Nabiullina olnud oodatust jõulisem ja keskpanga erakorralisel koosolekul pärast rubla kukkumist 100 dollari peale tõstis ta seda määra lausa 3,5 protsenti. Arutusel oli ka võimalus kehtestada karmim kapitalikontroll ja sundida, vastupidi seni Putini lubatule, eksportööre müüma kohustuslikus korras oma valuutatuludest 90 protsenti riigile, nagu nõudis Siluanov.Selle asemel otsustati siiski alustada individuaalset tööd Vene eksportööridega - igaühega eraldi, et veenda neid rohkem müüma valuutatulusid «vabatahtlikult». Kuid nii baasintressimäära tõstmine kui ka arusaam, et kapitalikontroll on siiski laual ja valuuta sundmüük mingil kujul samuti, stabiliseeris rubla kursi 95-96 rubla juures dollari eest, potentsiaaliga isegi ajutisele tugevnemisele. Kuid tagasi senisele tasemele ei saa see küündida. Põhjuseks on veel kaks asjaolu.Esiteks, baasintressi määra tõstmine aitab ühtlasi võidelda ka sõjapidamise otstarbeks trükitud raha ja sellega finantseeritava sõjatööstuse ja muude oma olemuselt mitteproduktiivsete sõjakulutuste juurdevoolust tekkiva inflatsiooniga, mille eest Nabiullina on juba mõnda aega hoiatanud. Nagu Venemaal ikka, on tekkinud skeemid igasugu tulude riiklikust kontrollist mööda hiilimiseks, mille abil eksportööridega seotud vahendajad omastavad ekspordikauba eest saadava suurema osa kasust ja pargivad selle kuhugi välismaale, neid juhendavad eksportöörid aga näitavad sellevõrra väiksemat tulu.Teiseks püüdis keskpank kõikuma löövat usku rubla tugevusse kinnitada sellega, et teatas ka loobumisest regulaarsetest valuutainterventsioonidest, millega jooksvat rubla kurssi kunstlikult samuti stabiliseeritakse, tehes ta samal ajal konverteeritavuse arvelt paremini mõjutatavaks vaid regulatiivsete vahenditega.Lõpuks tuleb ära märkida veel üks, meile võib-olla mitte nii meeldiv asjaolu. Üks valuutakursi tugevuse alus on Venemaal alati olnud ka selle jooksevkonto ülejääk elik eelkõige toormeekspordist saadavate tulude märgatav ülekaal impordist. Sõja tõttu kehtestatud sanktsioonid on esialgu märgatavalt ahendanud Venemaale nii vajaliku impordi mahtu ja nomenklatuuri. Nüüdseks on aga suudetud siiski mingil määral kohaneda olukorraga nii valitsuse tasemel soositud ja toetatud asendusimpordi kui ka nn paralleelimpordi mehhanismide abil.Impordi ja selle eest tehtud maksete maht on juba jõudnud tasemele, mis ületab eksporditulu taset. See omakorda piitsutab tagant nii hinnainflatsiooni kui ka kasvavat vajadust valuutatulu järele, mis nügib rubla kurssi edaspidi pigem jätkuvalt nõrgenemise poole. Kui just ei toimu midagi, mis Vene ekspordi tulusust taas suurendab.2 MÕTET• Vene finantsmajanduslik tiim on osav, aga külmutatud reservid ja nafta piirhind teevad oma töö.• Intressimäära tõstmine ja muud meetmed ei toimi, sest Vene tava kohaselt hiilitakse riiklikust kontrollist mööda.Raivo Vare


Nursipalu kinnistuomanikud sattusid rünnaku allaKAKS SUUNDA. Riik kavatseb lähiajal omandada plaanitava laienduse alal nii metsa- kui elamumaid.Uudis, et riik sõlmis sel nädalal esimese tehingu hoonestatud kinnistu omandamiseks Nursipalus, tõstis piirkonna maaomanikud taas teravdatud tähelepanu alla. Tulemata ei jäänud ka rünnakud ühismeedias.Info sellest, et piirkonna kinnistute omanikud surve alla on sattunud, oli teisipäeva pärastlõunaks jõudnud ka kaitseminister Hanno Pevkurini.Just nagu avalik häbipost«Pean kahjuks tunnistama, et olen kuulnud ähvardusi otse inimeste pihta, kellel on Nursipalu harjutusala territooriumile jäävad kinnistud,» sõnas Pevkur. «On olnud ka avalikku häbiposti panemist sõnumiga, et omanikud ei tohiks oma kinnistuid mingil juhul müüa.»Sotsiaalmeedias puhkes omalaadne torm, kui esmaspäeva varahommikul jõudis avalikkuse ette teade esimese kinnistu müügist Nursipalu harjutusväljaku planeeritava laienduse alal. Tehingu suurus koos kõigi hüvitistega oli ligi pool miljonit eurot, kujunedes mõningatel hinnangutel turuväärtusest pea viis korda suuremaks.Ühelt poolt süüdistati Nursipalu kinnistuomanikke selles, et raha eest müüakse kõik maha ning seejuures kaovad au, uhkus ja mälestused. Teisalt on neid süüdistatud riigilt raha väljapressimises.«Ma kindlasti taunin selliseid ähvardavaid toone sotsiaalmeedias ja mujal, milles kinnistu müüjad pannakse häbiposti,» lausus kaitseminister.Pevkuri sõnul reguleerib Eesti karistusõigus vihakõnet, eriti just sotsiaalmeedia üleskutsetega seonduvalt üsna leebelt. «Kui see läheb aga konkreetseks, inimese pihta, on see loomulikult karistatav,» tõdes ta.Riik on ministri sõnul taoliste tehingute asjus algusest peale hoidnud seda joont, et olla nii avatud kui võimalik. «Me ei varja midagi. Ka sellesama esimese tehingu puhul on inimese nimi ja täpne summa ainsad asjad, mida me ei soovinud inimese enda kaitseks välja öelda.»Lähtutakse ekspertide hinnangutestKinnistute hinnad kujunevad Pevkuri sõnul kinnisvaraekspertide öeldud täpse hinnangu järgi. Eksperte, kes suudavad kinnisasja avalikes huvides omandamise seaduse alusel selliseid hindamisi teha, võib tema kinnitusel Eestis üles lugeda kahe käe sõrmedel.Kinnistute omandamise protsess liigub Pevkuri sõnul edasi kahes suunas. «Esiteks metsamaad, mille puhul me räägime turuhinnast, ning me ei pea rääkima erandi kasutamisest seaduse alusel,» sõnas ta. «Soovime aga edasi liikuda ka elamumaadega.»Ministri sõnul anti esimese tehinguga loodetavasti ka kinnitus, et riik ei ole bluffinud. «Hindame vara taastamisväärtust, mitte turuväärtust, ning eksperdid teevad selle järgi tööd. Kõikidele omanikele tehakse hinnapakkumine sarnaste põhimõtete alusel.»Talumistasu asjus ollakse ministri sõnul praegu kooskõlastusringil. «Kogume kokku ning vaatame läbi kõik erinevad mõtted,» lisas ta. «Vaatame ka seda, kas on põhjust esialgset plaani muuta, ning liigume siis edasi valitsusse.»Mõte jääb aga tema sõnul samaks: kohalikud elanikud hakkavad igal aastal saama kompensatsiooni. «Lisaks saavad Võru maakonnas neli omavalitsust kokku 10 miljonit eurot, mis aitab kindlasti nii Antsla valda, Rõuge valda, Võru valda kui ka Võru linna.»"Hanno Pevkur,kaitseminister«Hindame vara taastamisväärtust, mitte turuväärtust, ning eksperdid teevad selle järgi tööd. Kõikidele omanikele tehakse hinnapakkumine sarnaste põhimõtete alusel.»"Riik sõlmis sel nädalal esimese tehingu hoonestatud kinnistu omandamiseks Nursipalus. ARVO MEEKSTOMI SALUVEER


Erialavalik: mis valesti, see uuesti!Neil, kel edasiõppimisvalikud tehtud, saavad juba õige varsti taas koolipinki istuda ja jõuavad peagi arusaamisele, kas valitud sai ikka õigesti. Need aga, kes soovitud kooli sisse ei saanud või kes polnud sisseastumisavalduste esitamise ajaks oma soovides-eesmärkides veel selgusele jõudnud, tuleb endiselt juurelda: mida siis valida?Mõelda tasub mitu sammu ette ja alustada võiks varakult: neil, kes tuleval kevadel keskhariduse kätte saavad, on praegu just paras aeg hakata oma tulevikuplaane täpsemalt paika seadma. Muidugi on tore õppida seda, mis väga huvitab, aga ei ole mõistlik jätta täiesti kõrvale küsimus, kas õpituga on pärast diplomi saamist võimalik ka tööd leida.Millisest haridusest oleks praeguses kiirelt muutuvas maailmas kindlasti kasu? Kas keegi oskab praegu täpselt öelda, millised tööd teeb tulevikus ära robot või tehisintellekt ja millised tagavad ka 10-20 aasta pärast hea sissetuleku?Missugused üldse on need erialad, mille peale võib paarikümne aasta jagu ette vaadates öelda, et need toovad ka siis kindlalt leiva lauale - ja head-paremat ka leiva peale. Manpoweri personalipartner Maarja Rüütel jagab nõuandeid neile, kes parajasti edasiõppimise valikute keerulisel maastikul heitlemas - või ka neile, kellel see kõik tuleval kevadel ees seisab.Kaardista oma nõrkusedÜldiselt rõhutatakse alati, et enda tugevused tuleb tööle panna, aga sama võib öelda nõrkuste kohta. Laiskus on olnud inimkonna arengu käivitav jõud. Mida mugavamaks me muutume, seda rohkem on tarvis innovatiivseid lahendusi, mis kõik ebamugavad tegevused enda peale võtaks.Lihtsalt laiskusest muidugi ei piisa. Kui üldiselt kipume oma nõrkusi varjama nii teiste kui ka enda eest, siis tulevikuks eriala valides võiks need enda jaoks ritta sättida ja mõelda, kus ja kuidas võiks neist kasu olla.Näiteks pidev muretsemine ja kõige kontrollimine on endale ebamugav ja võib olla teistelegi tüütu, aga teatud erialadel võib sellest hoopis kasu olla. Ülearu muretsevad ja kõike üle kontrollida soovivad inimesed võivad olla näiteks head andmeanalüütikud, riskihaldurid, testijad või rahapesudetektiivid.Seega: alusta eneseanalüüsi nõrkuste kaardistamisest ja mõtle, millised võiksid olla nende positiivsed küljed, alles siis liigu oma tugevuste juurde. Kui ise ei oska oma arengukohti üles leida, siis võiks küsida otsekohese loomuga õpetajalt, sõbralt või pereliikmelt, aga asja võib arutada ka karjäärinõustaja juures.Kui mõne õppeaine puhul tundub juba 45 minutit koolitundi päevas liiga palju või liiga igav, siis seda ülikooli õppima minna kindlasti ei tasu. Kooliaegsele tunniplaanile mõeldes tasub iga aine puhul endalt küsida kaks küsimust: kas see on huvitav ja kas see tundub lihtne? Kui mõlemale küsimusele on vastus jaatav, siis tasub kindlasti kaaluda eriala, millel on selle ainega otsene või kaudne seos: füüsika ei ole ju ainult füüsika, vaid ka inseneeria või arhitektuur, keemia pole pelgalt keemia, vaid ka biomeditsiin või farmaatsia jne.Kui reaalained üldse ei paelu ja tulevad väga raskelt kätte, siis tuleks kaaluda midagi muud, hoolimata sellest, et reaalainete teadmisi võib tööturul rohkem tarvis minna. Igas valdkonnas on võimalik jõuda tippu ja teha edukat karjääri, aga see eeldab kombinatsiooni andekusest, tahtejõust ja pingutusest ning hästi läbimõeldud karjääriplaani.Otsusta kindlasti iseVanemad ja sugulased kipuvad alati soovitusi jagama, nii asjalikke kui ka stiilis „sina-peaksid-kindlasti-arstiks-õppima - juba lapsena meeldis sulle nukkudele süsti teha ja ravimeid jagada.“Igaühel on mingi kindla eriala soovitamiseks oma põhjus ja kahtlemata tahavad nad kõik ainult head. Oma tee peab siiski valima igaüks ise. Enamasti päädib kellegi teise soovitusel millegi õppima asumine kas kooli pooleli jätmise või sellega, et õpitud erialal ei hakata mitte kunagi tööle.Ära tuubi, mõtle arenguleJuba aastaid ei ole enam mõtet kõike pähe õppida, sest vajalik info on mõne klõpsuga internetist leitav. Kuigi matemaatika ja ajalugu ajas palju ei muutu, siis muutub see, kuidas me infot kasutame.Paljudest omandatavatest faktiteadmistest ei pruugi kümne aasta pärast olla mingit kasu, seega tuleb õppida hoopis paindlikult reageerima ja olema ise pidevas arengus. Edasi viib ennekõike suhtumine, et miski pole püsiv ja me ise pole erialaselt kunagi küpsed.Kaalu ka kutsekooliKutseoskustega inimesi on vaja igal ajal. Tõenäoliselt ei hakka inimesed niipea endale tehisintellekti abil koju või kontorisse elektrisüsteeme ehitama või sanitaartehnilisi lahendusi looma. Samuti tellitakse ka tulevikus kondiitrilt sünnipäevatorti, viiakse auto korrapäraselt hooldusesse jmt. Ükski praktiline oskus ei jookse elus kellelgi mööda külgi maha ja kutsekooli lõpetamine annab ühtlasi võimaluse varem tööturule siseneda, millel omakorda on mitmeid plusse.Vali tulevikule mõeldesÜhiskonna struktuuri muutused annavad hulga vihjeid, mida tulevikus tarvis on. Juba praegu on puudu õpetajatest ja meditsiinitöötajatest - ja see probleem süveneb. Haridussüsteem vajab peale õpetajate ja haridusjuhtide ka enam eripedagooge, logopeede ja tugispetsialiste.Meditsiinis on põud nii arstidest kui ka õdedest, aga tulevikus kindlasti ka meditsiinianalüütikutest, laboritöötajatest, vaimse tervise ekspertidest, meditsiinitõlkidest ja farmatseutidest. Kindlasti on perspektiivikas roheenergeetika, alati on tarvis eri valdkondade insenere ja analüütikuid, infotehnoloogia vajab inimesi, kes on valmis iga päev juurde õppima ja näevad suurt pilti, mitte vaid kitsast koodirida. Ka juristide töö ei paista kunagi otsa saavat, kuigi vaidluste sisu muutub.See nimekiri ei ole kaugeltki ammendav, aga peaks näitama, et oma tulevikku plaanides on juba praegu ohtralt suuniseid võtta.Ära tee õppimises pikka pausiNeed, kel sisseastumine ebaõnnestus või kes otsustasid kohe pärast gümnaasiumi lõputunnistuse saamist võtta vaheaasta, et selle ajaga oma tahtmistes paremini selgusele jõuda, ei peaks siiski lihtsalt koju passima jääma - ka siis mitte, kui pere majandusseis seda võimaldaks. Midagi tasuks ka selle aasta jooksul juurde õppida.Isegi siis, kui on otsustatud aasta aega tööl käia, et edasiste õpingute tarvis raha teenida, ja töökohtki on leitud, tasuks sirvida nii kutse- kui ka kõrgkoolide kodulehekülgi: siin-seal ametikoolides pakutakse tasuta praktilisi lühikursusi, kõrgkoolide mikrokraadiprogrammidestki leiab neid, kuhu kandideerimiseks piisab keskharidusest. Mikrokraadiõpingutega kogutud ainepunkte õnnestub ehk edaspidi õppima pääsedes üle kanda, sel juhul on aasta veel eriti täie ette läinud.Kindlasti on aga kasu ka iga praktilise oskuse omandamisest - kui hiljem tahaks näiteks ülikooliõpingute kõrvalt väikese koormusega tööle minna, võib õpitud oskus anda eelise nende ees, kel midagi samalaadset pole vastu panna.Andor Bujdoso   Alamy   Vida Press Valisid mõne IT-eriala, sest sellega pidavat tulevikus saama hästi teenida, aga avastad õpinguid alustades, et tegelikult ei huvita see sind sugugi? Ei maksa pikalt halva mängu juures head nägu teha - hästi saab tulevikus teha ikka seda tööd, mis tõepoolest meeldib.IA MIHKELS


„Neid sõnu ei ole veel loodud, mis kirjeldaksid, mida tundsin, kui tapetud ema-isa ja õdesid nägin.“PALJU ÕNNE, TERVIST JA KALLISTUSI! Täna 95aastaseks saav Vaivara kandi pärimusehoidja Meedy Hiielo räägib oma elu tragöödiatestMeedy on kogenud õudusi, mille kirjeldamiseks puuduvad sõnad. Vaid 17aastasena mattis ta ema, isa ja kaks nooremat õde. Pärast Sinimägede lahinguid oli tema kodukandist järel vaid aher must maa ja kõrvulukustav vaikus. Kõik oli nii puruks pommitatud, et linnul polnud oksakest ega putukal rohuliblet, kuhu maanduda. Kuid elus peab olema tasakaal - eks sellepärast särabki Meedy sünnipäeval alati päike.Vaivaras, Perjatsi küla Karjamäe talu õuele astudes jääd hetkeks sõnatuks. Sellist lopsakat ilu ei oleks siit kõrgelt paepealselt maalt küll osanud oodata. Peenardel võistlevad kõikmõeldavates roosades toonides leeklilled, kellel on kirevam õierüü. Mitme meetri kõrgused talijorjenid on tokkide külge seotud, et torm neid maha ei materdaks. Mesilased sumisevad rahulolevalt, liblikad sikerdavad siia-sinna, suutmata otsustada, millisele kaunitest õitest laskuda. Muru on tihe ja pehme ja lausa kutsub linnakingi jalast viskama. Jalgrajaks laotud paekiviplaate mööda astub majaperenaine Meedy Hiielo, kes täna, 24. augustil saab 95aastaseks. Ta tuleb, nägu naerul ja samm kerge nagu noorel tüdrukul. „Ma ei saa ju selle ilu seest lahkuda,“ sõnab ta rõõmsalt. „Need lilled vaatavad mind, et kuhu ma lähen, ja naeratavad mulle. Ja mina naeratan vastu. Ning mõtlen, kuidas ma nad kõik istutasin ja kasvatasin.“Meedy aed on nagu paradiis. Raske on ette kujutada, et kunagi, kui käis sõda, oli siin trööstitu lage must maa. Vajadus end iluga ümbritseda on küllap vastukaaluks meeletutele, kirjeldamatutele koledustele, mille tunnistajaks Meedy on olnud.„1944. aastal, kui Sinimägede lahingud lõppesid, oli maa siin nii must, et ühtegi rohuliblet ka ei olnud,“ meenutab naine. „Kõik oli pommidega üles küntud, üks pommiauk lükkas teist kinni. Ei olnud ühtki maja, puud ega põõsast. Ainult töngad püsti. Seda on võimatu ette kujutada, kui ise pole näinud.“Majast, kuhu Meedy oma abikaasaga kodu rajas, oli pärast sõda alles ainult vundament ja näha oli kilomeetrite kaugusele. Ta viipab käega ühes ja teises suunas: „Siit vaatasime Sillamäele. Siit nägime raudteejaama. Aga siitpoolt olid näha Sinimäed, ja Laagna mõisa üks hoone paistis ka. Nii lage oli.“ Nüüd on need vaated metsa ja puudega piiratud, tõsi, Sinimäed siiski paistavad.Pere põgenes küüditamise eestVanadus tuleb igaühel isemoodi, arutleb Meedy. Kellel hakkavad luud-liikmed jukerdama, kellel jääb silmanägemine tönt-Meedy Hiielo siks. Temal on kuulmine natuke kõva. Ja heeringa maitset ei tunne ta ka. „Saan aru, et on soolane. Siis mõtlen heeringamaitse juurde, ja mõte annab tunda,“ mugistab ta naerda. Peab tillukese pausi ja lisab: „Vaat kuidas elu läheb, kui inimene hakkab kustuma. Mul on ju kustumise aeg...“Mälu on 95aastasel proual aga briljantne. Ta mäletab lapsepõlve ja noorusaja sündmusi peente detailideni. „Üleelamisi on palju, aga mul on kõik nii meeles,“ tõdeb ta.Mõlemad Meedy vanemad olid pärit Vaivarast, kuid elu lennutas neid siia ja sinna. „Isa sai töökoha Pärnu-Jaagupi kodumajanduskooli, seal ma sündisingi,“ räägib naine. 1930ndate keskel kolis pere Raplamaale, kus Meedy ema Elsa oli Lelle kuueklassilise kooli õpetaja ja kodutütarde juht, isa töötas mõnda aega aednikuna. Aga siis tuli 1940. aasta ja nõukogude võim, ema löödi koolist välja ja ka isa kaotas koha. Pere oli meeleheitel.ENSV hariduse rahvakomissar oli tollal Nigol Andresen, kes ühtlasi oli olnud Meedy ema kursusevend Rakvere õpetajate seminaris. Andresen leidis talle vene keele õpetaja koha Paunküla koolis. Kuid pere ei saanudki end sinna õieti sisse sättida. 1941. aasta varasuvel tuli vihje, et ka nemad on küüditatute nimekirjas.Meedy on isiklikult kohtunud kõigi Eesti presidentidega, kui välja arvata praegune, Alar Karis. Konstantin Pätsiga kohtus ta kodutütrena koguni kaks korda.„Esimene kord olime kodutütardega kutsutud Kadriorgu, presidendilossi,“ meenutab naine. „Olime ühes suures saalis, kus oli suur ümmargune laud. Istusime tüdrukutega ühes laua servas, mitte väga kaugel presidendist. Ema, kes oli kodutütarde juht, istus meie vastas ja vestles Pätsiga. Järsku vaatas president meie poole, naeris südamest ja ütles: „Te olete nagu pääsupojad toiduootel reas.“ See on mul nii selgelt meeles.“Teine kord oli Meedy kodutütarde rühm saanud ühel heakorravõistlusel esikoha ja kutsutud Toila Oru lossi presidendiga kohtuma. „Saime „Mäletan, et mängisime õdedega õues. Ema tuli ja hõikas meid tuppa: „Ruttu pesema, varsti läheb buss, me sõidame Tallinna.“ Oligi meie põgenemine,“ räägib Meedy. „Kõigepealt sõitsime ema õe juurde, kuid tema ei lubanud meil jääda - neil oli sepikoda, töökoda, kartsid samuti küüditamist. Öösel sõitsime Rakverre vanatädi juurde. Tema oli vanapiiga ja vaevalt et keegi teda küüditama tuleb. Pärast küüditamist viidi meid, lapsi, Viru-Kabalasse onu ja tädide juurde. Aga kuhu ema-isa läksid, seda ei tea ma tänaseni. Kogu sõja aja me oma vanemaid ei näinud.“Alles mitu aastat hiljem sai pere taas kokku. Ema oli saanud õpetajakoha Maidlasse, Rääsa külakooli Ida-Virumaal. „Ta tegi lastega tõsist tööd. Aga külarahvale see väga ei meeldinud: lapsed saavad viletsaid hindeid ja õppida tuleb ka. Ema rääkis kogu aeg, et haridust on vaja.“Oli Sinimägede lahingute eelõhtu.„Paljud tuttavad, kaasa arvatud isa vennad ja õde, aeti Narva alt ära. Tulid hobustega, vankril ainult toidukraam. Kõigil neil jäi majapidamine maha - loomad lauta, asjad kappidesse, vili aita...“ meenutab Meedy.Kes sammu tagasi astus, sai kuuli„Rinne seisis Sinimägede all. Stalin tahtis Sinimägesid vallutada, aga tal ei õnnestunud seda teha. Kuus korda ründas, kuus korda sai lüüa. Ta saatis sajad mehed surma. Enne jootis nad täis.“ Seda rääkisid Meedyle ellujäänud mõlemalt poolt - Saksa ja Vene poolt.„Vene omad jutustasid mulle täpselt sama, mida Saksa pool,“ kinnitab ta.Ellujäänud Vene sõduritega tutvus ta aastaid hiljem. „Olin siis surnuaiavaht, oli üks nende matus ja nad jumalakeeli kutsusid mind peielauda kaasa. Sõime... Lauale oli pandud kahesajagrammised klaasid viinaga. Mina ei joo, olen joomise vastane. Nad ei surunud peale - kui ei joo, siis ei joo. Kui nad olid oma klaasid ära tühjendanud, hakkasid nad rääkima. Küsisid: kas teate, kuidas Sinimäed vallutati? Vene poole rinne läks, täis joodetud, püssid käes Põrguaugu mäest üles. Samal ajal Saksa rindemehed, kellel olid kuulipildujad kahel pool mäge, andsid laustuld. Nii kaua tulistasid, kuni tulijaid enam ei olnud. Kõik hukkusid.“Meedyle räägiti, et Vene poolel olnud kaks rindeliini - esimene pidi vallutama, aga tagumine oli selleks, et reeturid maha lasta. „Kes astub sammu tagasi - kohe maha. Kas sa lähed või ei lähe, ikka saad surma.“ Üks peielaua mees oli tagumise rinde mees, teine esimese rindeliini ainus ellujäänu. Tema oli kohe tagasi astunud ja kuuli õlga saanud. Kukkudes jäänud teiste laipade alla. „Öösel vene poole tagumine rinne käis haavatuid kontrollimas, kes häält tegi, lasti kohe maha. Kõik lasti maha, kedagi haiglasse ei viidud, kõik pidid surma saama. Ja niimoodi ründas Stalin mitu korda. No kus on inimese mõistus?“Naine ohkab. „Aga siis tegi ta äkkrünnaku - saatis kaks tankiväge Sinimägede peale, tohutu massiga tuli. Ja kui need olid Sinimägede mõisa kohal, saatis lennukid. Sajad lennukid tulid ja pommitasid omi tanke, omi suurtükke, omi jalamehi. Kõik pommitati surnuks. Nii saigi Vaivarast must maa. Ainult laipu olid kõik kohad täis. Seda pilti olen mina näinud.“Meedy oli kuueteistaastane ja käis lellepojaga seda hävingut vaatamas.„Tallinna-Narva maanteed ei olnud olemaski, kõik läbi pommitatud,“ kirjeldab ta. „Läksime pommiaugu servi mööda Põrguaugu mäe veerele ja nägime tankiväge, mis oli kõik läbi tulistatud. Vana surnuaed oli sodiks tulistatud, ainult üksikud ristid püsti. Kõik oli lage. Ja kui palju laipu! Inimtükke. Jumal. Seda kõike näha... Lellepoeg vahel raputas mind, kui ma vait olin, et ära nüüd ära minesta. Ma ütlesin, et ei minesta. Aga see oli tõesti kohutav, mis oli toimunud.“Veelgi hirmsam - isiklik - tragöödia tuli Meedyl läbi elada vaevalt poolteist aastat hiljem.Ta ei tea või ei täpsusta, miks, aga ema Elsa käis järjest mitmel ülekuulamisel. „Ema ei rääkinud kunagi, kus ta käis, mida küsiti. Ta ei tohtinud iitsatadagi. Tuli tagasi, ütles, et oli ülekuulamine, rohkem mitte midagi.“Tüdruk oli 17 ja elas siis juba perest eraldi, Rakveres vanatädi juures, ja käis seal koolis. Ühel hommikul, 28. veebruaril 1946, tuldi Rakvere koolivalitsusest teatega, et Meedy pere on tapetud. Võeti tüdruk ja vanatädi Rääsale kaasa, et saada rohkem selgust, mis on toimunud.„Sõitsime. Tee peal ma kogu aeg mõtlesin: ma pean olema tugev. Ma pean olema väga tugev. Lihtsalt sisendasin endale seda tugevust,“ meenutab Meedy. „Ma mõtlesin, et pean olema tugevamast tugevam ja keegi ei tohi näha, et mul on valus, et ma olen ahastuses. Mitte üks pisar ei tohi kukkuda. Ja teate - ei kukkunud ka. Ma jäingi väliselt täiesti rahulikuks. Kõik mu üleelamised toimusid seespidiselt. Mul tekkis tunne, et mul on sees veel üks süda. On üks süda, mis hoiab elus, ja teine süda, mis minu endaga räägib. Niisugune tunne oli.“Kui Meedy koolimaja ukse ees autost välja astus, oli kooliesine - mis ühtlasi oli õpetaja pere kodu - inimesi täis. „Ma tajusin, kuidas nad mind nähes ära ehmatasid. Nad ju teadsid, et mind oli surma mõistetud, taga otsitud - kõik lakaluugid, keldriluugid olid lahti -, aga nad ei leidnud mind. Ja ma olin elus!“Naine ei tea tänini, miks tema pere tapeti. Ja kes tappis. Toona esitatud ametlikus versioonis olid need metsavennad. Tõsi, samal ajal oli lähedal mõrvatud teinegi perekond ja nende puhul oli kindel, et tapjad olid metsavennad. Aga Meedy arvab, et tema pere puhul võis see sama hästi olla ka KGB.„Kui ma majja läksin, siis esimene asi, mis nägin, oli, kuidas üks naine, kummargil maas, tõstab prügikühvliga põrandalt hangunud verd ämbrisse. Seda oli palju! Ise mõtlesin, et jumal, kui palju neil pidi ikka verd olema...“ räägib naine. „Siis nägin, et ema istub tooli peal, pea üle toolileeni, isa istub pliidi ees, pea pliidi peal. Vaatasin neid...Ja nägin - ema kõrval pikali maas oli mu noorem õde, ülevalt alla lõhki lõigatud, soolikad väljas. Arvatavasti lõigati ta mu vanemate silme all lõhki, et mu vanemaid niimoodi karistada. Keskmisel õel oli pussnuga veel rinnus. Tema torgiti nugadega läbi, tal oli 33 noahaava. Seda tehti muidugi ka mu vanemate silme all. Lapsed olid mõlemad alasti, karjusid. Kuidas vanemad selle välja kannatasid, seda ei tea keegi...Vaatasin neid ja vaatasin. Neid sõnu ei ole veel loodud, mis kirjeldaksid, mida ma tol hetkel tundsin. See oli üks eriline tunne. See oli väga valus. Aga mõte keerles mul ikka: ma pean vastu pidama! Me pean kõik ära kannatama, tugev olema.“Keegi Meedy selja taga ütles: „Viige ta siit ära, tüdruk läheb hulluks.“ „Mina samal ajal mõtlesin, ega ikka ei lähe küll. Minus oli tugevust ja oli midagi, mis mind hoidis,“ sõnab naine.Ülekuulamised toimusid öösitiMeedy pidi tugev edasi olema, sest tagakiusamine sellega ei lõppenud. Kuna ema oli tapetud ja temalt enam infot välja pressida ei olnud võimalik, võeti tütar asenduseks.„Üksteist kuud kuulati mind üle. Ülekuulamised olid hirmsad,“ meenutab Meedy. „Eks minuga kärgiti, aga huvitaval kombel puutuda nad mind ei tohtinud. Neil oli trükitud paber, kus oli kirjas, et ma ei tohi mitte midagi rääkida, mis ülekuulamisel toimub. Hoiatus oli kohe jämedalt trükitud: kui saadakse teada, et olen midagi rääkinud, saan kohe 25 aastat vanglat. Aga noh, nüüd võib rääkida...“ Meedy naerab lõbusalt.„Kõigepealt pidin rääkima, mida mu vanemad on elus teinud. Seda rääkisin vabalt, sest nad olid ju juba mulla all. Aga siis hakati teiste inimeste kohta uurima, nimetati palju nimesid. Ütlesin, et mina neid ju ei tea, mina elasin perest eraldi. Ülekuulamise protokolli kirjutati, nagu ma oleks ikkagi nende inimeste kohta rääkinud. Ütlesin, et ma ei ole sellist asja rääkinud. Selle peale vastati, et rääkisid küll, sa lihtsalt oled unustanud. Ülekuulaja oli Venemaa eestlane, KGB-lane, ja rääkis puhast eesti keelt. Tal oli revolver kogu aeg käes, ise sihtis sellega mind. Ükskord käiski pauk. Ma mõtlesin, et kust see kuul minust nüüd läbi läks. Sõdurid olid rääkinud, et alguses, kui pihta saad, ei tunne valu. Lamp rippus laest alla, mina hakkasin seda lampi vaaatama, ise mõtlesin, et kui valgus ära kustub, siis suren. Ja tundsin muret, et ei olnud tädile head aega ütelnud, kui mind kodust ära toodi.“Õnneks läks lask mööda. Ülekuulaja oli tahtnud tüdrukut rääkima hirmutada. „Ta hakkas suure häälega naerma: „Noh, kas nüüd hakkad rääkima?!“ Mina julgesin küsida: „Mida?““ Jälle nimetati nimesid. Jälle kehitas Meedy õlgu - tema neid inimesi ei tunne.Ülekuulamised toimusid öösiti. Umbes poole ühe ajal tulid kolm meest neiule järele, kell pool viis lasti ta vabaks. „Koju võisin üksi tulla, aga see oli ka hirmus, sest toona juhtus tänavatel igasugu asju,“ räägib naine. Niimoodi need ööd möödusid. Ülekuulamised olid kakskolm korda nädalas, lõpupoole harvemini.50 aastat valusat vaikimist„Ma õppisin toona vaikima,“ sõnab Meedy mõtlikult. „Kui keegi teaks, kui palju ma nende viiekümne okupatsiooniaasta jooksul vaikinud olen... Ja nutta ei oska ma siiamaani. Isegi rõõmupisarat ei tule silma, kurbusepisarat ammugi mitte.“Üks kurvaks tegev mälestus on Meedyl sõjajärgsest ajast veel. See on seotud Saksa sõjavangidega.„Sõjavangid puhastasid Sinimäe ümbruse sõjatehnikast. Nemad korjasid tankid kokku, need viidi Aovere jaama, kus laaditi vagunite peale ja saadeti ümbersulatamisele. Sakslased kündsid ka esimesed põllud, kui tehti sovhoos,“ meenutab naine.„Vangilaagri ülem oli üks tore vene mees, Nazarov. Ta lasi sakslasi majapidamistesse appi, kus olid ainult naised. Külarahvas oli nendega juba harjunud. Ühel päeval said sakslased teate, et nad saavad tehtud töö eest koju. Kõik olid väga õnnelikud, kirjutasid kodustele, et hakkavad tulema. Kirjavahetus käis meie külarahva kaudu. Aga nad ei saanudki koju... Kas vangilaagri ülem teadis või ei teadnud, meie ei tea... Me ei tea ka seda, milline nende saatus lõpuks oli, kas nad jagati Venemaa vangilaagrite vahel ära või lasti kõik maha. Nii palju teame, et nad pandi auto peale ja viidi siit ära. Siis hakkasid Saksamaalt kirjad tulema: kuhu nende mehed jäävad? Ammu juba oleks pidanud kodus olema. Mitte ükski ei jõudnud koju.“Meedy jääb taas vaikseks. Pisaraid ei tule, aga pilguheit inimlikule tragöödiale, mida teine maailmasõda mitte ainult temale, vaid miljonitele inimestele põhjustas, teeb endiselt valu.„Lähme, vaatame nüüd minu muuseumi ka,“ ütleb ta siis ja krapsab toolilt püsti. Meedy on loonud oma koju väikese koduloomuuseumi. Seal on tsaariaegset käsitööd, Saksa sõdurite kiivreid, Moskva olümpiamängude sümboolikat ja rauakänkraid, mis olevat pärit umbes 11. sajandist - toona olevat siinkandis rauda sulatatud. Iga asja kohta on tarmukal naisel põnev lugu rääkida."„Ma õppisin toona vaikima. Kui keegi teaks, kui palju ma nende viiekümne okupatsiooniaasta jooksul vaikinud olen... Ja nutta ei oska ma siiamaani. Isegi rõõmupisarat ei tule silma, kurbusepisarat ammugi mitte."Kuidas Meedy president Pätsile puid ja põõsaid õpetasToila Oru lossis ka öö veeta,“ meenutab ta.„Aga mina olin hästi varase ärkamisega laps ja juba viie paiku läks uni ära. Panin riide ja läksin õue. Seisin seal lossi ees, järsku näen - president tuleb! Ära joosta oleks olnud narr. Tegin ilusti kniksuga tere.“Meedy mäletab, et president Päts oli väga sõbralik ja nad läksid koos mere äärde.„Toona oli veel see jalutuskeppide mood ja presidendil oli konksuga jalutuskepp. Ta pani selle oma vasaku käevarre peale, parema käega võttis minu käest ja ütles: „Nüüd lähme jalutame mere äärde.“ Ma sain hiljem teada, et tal oligi tavaks hommikuti kell pool kuus jalutamas käia. Tema ei tahtnud teisi inimesi segada ega ka seda, et teised teda segaks. Aga tol hommikul juhuslikult olin mina ka varakult üleval.Läksime mere poole, hommik oli jahe. President märkas, et mul on külm, ja ütles, et tantsi kaerajaani. Käsk on käsk - hoidsin tal käest kinni ja kargasin karajaani.Siis me rääkisime aatelisusest ja sirgjoonelisusest ja millest kõigest... Tagasi tulles hakkas ta mu käest puude ja põõsaste nimesid küsima. Mina tundsin kõiki puid ja põõsaid. Allika juures oli hariliku pähklipuu punaseleheline vorm ja president väga imestas, et ma isegi sellist asja teadsin. Ta küsis, kuidas ma nii hästi puid ja põõsaid tunnen. Ma hetke mõtlesin ja vastasin: „Sellepärast tunnen, et minu isa on aednik.“ Tead, millise pika ahhaa ta tegi. See oli nii tore! Ja pärast seda kohtumist ma ise ka, kui millegi üle imestan, teen samasuguse pika ahhaa.“KÕRGEMA KAITSE ALL: „Ma tagantjärele mõtlen, et taevane isa on mind hoidnud,“ sõnab Meedy. „Kaitsering on mul kogu aeg ümber olnud. Ma ei näe kedagi, ma ei kuule kedagi. Katsuda ka ei saa. Aga ma tunnen, et mind on kaitstud.“ Karin Jaanus, erakoguMeedy näitab sõdurikiivrit, mis on mürsukildudest nii auklikuks täksitud, et selle kandjal ei olnud mingitki ellujäämislootust. Kaheksa-aastane Meedy Hiielo koos nooremate õdede Elleni ja Elgaga.Kahekuune Meedy.SIRJE PRESNAL


„Neid sõnu ei ole veel loodud, mis kirjeldaksid, mida tundsin, kui tapetud ema-isa ja õdesid nägin.“Meedy Hiielo on kogenud õudusi, mille kirjeldamiseks puuduvad sõnad. Vaid 17aastasena mattis ta ema, isa ja kaks nooremat õde. Pärast Sinimägede lahinguid oli tema kodukandist järel vaid aher must maa ja kõrvulukustav vaikus. Kõik oli nii puruks pommitatud, et linnul polnud oksakest ega putukal rohuliblet, kuhu maanduda. Kuid elus peab olema tasakaal – eks sellepärast särabki Meedy sünnipäeval alati päike.
Vaivaras, Perjatsi küla Karjamäe talu õuele astudes jääd hetkeks sõnatuks. Sellist lopsakat ilu ei oleks siit kõrgelt paepealselt maalt küll osanud oodata. Peenardel võistlevad kõikmõeldavates roosades toonides leeklilled, kellel on kirevam õierüü. Mitme meetri kõrgused talijorjenid on tokkide külge seotud, et torm neid maha ei materdaks. Mesilased sumisevad rahulolevalt, liblikad sikerdavad siia-sinna, suutmata otsustada, millisele kaunitest õitest laskuda. Muru on tihe ja pehme ja lausa kutsub linnakingi jalast viskama. Jalgrajaks laotud paekiviplaate mööda astub majaperenaine Meedy Hiielo, kes täna, 24. augustil saab 95aastaseks. Ta tuleb, nägu naerul ja samm kerge nagu noorel tüdrukul. „Ma ei saa ju selle ilu seest lahkuda,“ sõnab ta rõõmsalt. „Need lilled vaatavad mind, et kuhu ma lähen, ja naeratavad mulle. Ja mina naeratan vastu. Ning mõtlen, kuidas ma nad kõik istutasin ja kasvatasin.“
Meedy aed on nagu paradiis. Raske on ette kujutada, et kunagi, kui käis sõda, oli siin trööstitu lage must maa. Vajadus end iluga ümbritseda on küllap vastukaaluks meeletutele, kirjeldamatutele koledustele, mille tunnistajaks Meedy on olnud.
„1944. aastal, kui Sinimägede lahingud lõppesid, oli maa siin nii must, et ühtegi rohuliblet ka ei olnud,“ meenutab naine. „Kõik oli pommidega üles küntud, üks pommiauk lükkas teist kinni. Ei olnud ühtki maja, puud ega põõsast. Ainult töngad püsti. Seda on võimatu ette kujutada, kui ise pole näinud.“
Majast, kuhu Meedy oma abikaasaga kodu rajas, oli pärast sõda alles ainult vundament ja näha oli kilomeetrite kaugusele. Ta viipab käega ühes ja teises suunas: „Siit vaatasime Sillamäele. Siit nägime raudteejaama. Aga siitpoolt olid näha Sinimäed, ja Laagna mõisa üks hoone paistis ka. Nii lage oli.“ Nüüd on need vaated metsa ja puudega piiratud, tõsi, Sinimäed siiski paistavad.
 Pere põgenes küüditamise eest
Vanadus tuleb igaühel isemoodi, arutleb Meedy. Kellel hakkavad luud-liikmed jukerdama, kellel jääb silmanägemine töntsiks. Temal on kuulmine natuke kõva. Ja heeringa maitset ei tunne ta ka. „Saan aru, et on soolane. Siis mõtlen heeringamaitse juurde, ja mõte annab tunda,“ mugistab ta naerda. Peab tillukese pausi ja lisab: „Vaat kuidas elu läheb, kui inimene hakkab kustuma. Mul on ju kustumise aeg...“
Mälu on 95aastasel proual aga briljantne. Ta mäletab lapsepõlve ja noorusaja sündmusi peente detailideni. „Üleelamisi on palju, aga mul on kõik nii meeles,“ tõdeb ta.
Mõlemad Meedy vanemad olid pärit Vaivarast, kuid elu lennutas neid siia ja sinna. „Isa sai töökoha Pärnu-Jaagupi kodumajanduskooli, seal ma sündisingi,“ räägib naine. 1930ndate keskel kolis pere Raplamaale, kus Meedy ema Elsa oli Lelle kuueklassilise kooli õpetaja ja kodutütarde juht, isa töötas mõnda aega aednikuna. Aga siis tuli 1940. aasta ja nõukogude võim, ema löödi koolist välja ja ka isa kaotas koha. Pere oli meeleheitel.
ENSV hariduse rahvakomissar oli tollal Nigol Andresen, kes ühtlasi oli olnud Meedy ema kursusevend Rakvere õpetajate seminaris. Andresen leidis talle vene keele õpetaja koha Paunküla koolis. Kuid pere ei saanudki end sinna õieti sisse sättida. 1941. aasta varasuvel tuli vihje, et ka nemad on küüditatute nimekirjas.
„Mäletan, et mängisime õdedega õues. Ema tuli ja hõikas meid tuppa: „Ruttu pesema, varsti läheb buss, me sõidame Tallinna.“ Oligi meie põgenemine,“ räägib Meedy. „Kõigepealt sõitsime ema õe juurde, kuid tema ei lubanud meil jääda – neil oli sepikoda, töökoda, kartsid samuti küüditamist. Öösel sõitsime Rakverre vanatädi juurde. Tema oli vanapiiga ja vaevalt et keegi teda küüditama tuleb. Pärast küüditamist viidi meid, lapsi, Viru-Kabalasse onu ja tädide juurde. Aga kuhu ema-isa läksid, seda ei tea ma tänaseni. Kogu sõja aja me oma vanemaid ei näinud.“
Alles mitu aastat hiljem sai pere taas kokku. Ema oli saanud õpetajakoha Maidlasse, Rääsa külakooli Ida-Virumaal. „Ta tegi lastega tõsist tööd. Aga külarahvale see väga ei meeldinud: lapsed saavad viletsaid hindeid ja õppida tuleb ka. Ema rääkis kogu aeg, et haridust on vaja.“
Oli Sinimägede lahingute eelõhtu.
„Paljud tuttavad, kaasa arvatud isa vennad ja õde, aeti Narva alt ära. Tulid hobustega, vankril ainult toidukraam. Kõigil neil jäi majapidamine maha – loomad lauta, asjad kappidesse, vili aita...“ meenutab Meedy.
Kaheksa-aastane Meedy Hiielo koos nooremate õdede Elleni ja Elgaga. (erakogu)
Kes sammu tagasi astus, sai kuuli
„Rinne seisis Sinimägede all. Stalin tahtis Sinimägesid vallutada, aga tal ei õnnestunud seda teha. Kuus korda ründas, kuus korda sai lüüa. Ta saatis sajad mehed surma. Enne jootis nad täis.“ Seda rääkisid Meedyle ellujäänud mõlemalt poolt – Saksa ja Vene poolt.
„Vene omad jutustasid mulle täpselt sama, mida Saksa pool,“ kinnitab ta. Ellujäänud Vene sõduritega tutvus ta aastaid hiljem. „Olin siis surnuaiavaht, oli üks nende matus ja nad jumalakeeli kutsusid mind peielauda kaasa. Sõime... Lauale oli pandud kahesajagrammised klaasid viinaga. Mina ei joo, olen joomise vastane. Nad ei surunud peale – kui ei joo, siis ei joo. Kui nad olid oma klaasid ära tühjendanud, hakkasid nad rääkima. Küsisid: kas teate, kuidas Sinimäed vallutati? Vene poole rinne läks, täis joodetud, püssid käes Põrguaugu mäest üles. Samal ajal Saksa rindemehed, kellel olid kuulipildujad kahel pool mäge, andsid laustuld. Nii kaua tulistasid, kuni tulijaid enam ei olnud. Kõik hukkusid.“
Meedyle räägiti, et Vene poolel olnud kaks rindeliini – esimene pidi vallutama, aga tagumine oli selleks, et reeturid maha lasta. „Kes astub sammu tagasi – kohe maha. Kas sa lähed või ei lähe, ikka saad surma.“ Üks peielaua mees oli tagumise rinde mees, teine esimese rindeliini ainus ellujäänu. Tema oli kohe tagasi astunud ja kuuli õlga saanud. Kukkudes jäänud teiste laipade alla. „Öösel vene poole tagumine rinne käis haavatuid kontrollimas, kes häält tegi, lasti kohe maha. Kõik lasti maha, kedagi haiglasse ei viidud, kõik pidid surma saama. Ja niimoodi ründas Stalin mitu korda. No kus on inimese mõistus?“
Naine ohkab. „Aga siis tegi ta äkkrünnaku – saatis kaks tankiväge Sinimägede peale, tohutu massiga tuli. Ja kui need olid Sinimägede mõisa kohal, saatis lennukid. Sajad lennukid tulid ja pommitasid omi tanke, omi suurtükke, omi jalamehi. Kõik pommitati surnuks. Nii saigi Vaivarast must maa. Ainult laipu olid kõik kohad täis. Seda pilti olen mina näinud.“
Meedy oli kuueteistaastane ja käis lellepojaga seda hävingut vaatamas. „Tallinna–Narva maanteed ei olnud olemaski, kõik läbi pommitatud,“ kirjeldab ta. „Läksime pommiaugu servi mööda Põrguaugu mäe veerele ja nägime tankiväge, mis oli kõik läbi tulistatud. Vana surnuaed oli sodiks tulistatud, ainult üksikud ristid püsti. Kõik oli lage. Ja kui palju laipu! Inimtükke. Jumal. Seda kõike näha... Lellepoeg vahel raputas mind, kui ma vait olin, et ära nüüd ära minesta. Ma ütlesin, et ei minesta. Aga see oli tõesti kohutav, mis oli toimunud.“
Kahekuune Meedy. (Erakogu)
Naine tõstis prügikühvliga hangunud verd
Veelgi hirmsam – isiklik – tragöödia tuli Meedyl läbi elada vaevalt poolteist aastat hiljem.
Ta ei tea või ei täpsusta, miks, aga ema Elsa käis järjest mitmel ülekuulamisel. „Ema ei rääkinud kunagi, kus ta käis, mida küsiti. Ta ei tohtinud iitsatadagi. Tuli tagasi, ütles, et oli ülekuulamine, rohkem mitte midagi.“
Tüdruk oli 17 ja elas siis juba perest eraldi, Rakveres vanatädi juures, ja käis seal koolis. Ühel hommikul, 28. veebruaril 1946, tuldi Rakvere koolivalitsusest teatega, et Meedy pere on tapetud. Võeti tüdruk ja vanatädi Rääsale kaasa, et saada rohkem selgust, mis on toimunud.
„Sõitsime. Tee peal ma kogu aeg mõtlesin: ma pean olema tugev. Ma pean olema väga tugev. Lihtsalt sisendasin endale seda tugevust,“ meenutab Meedy. „Ma mõtlesin, et pean olema tugevamast tugevam ja keegi ei tohi näha, et mul on valus, et ma olen ahastuses. Mitte üks pisar ei tohi kukkuda. Ja teate – ei kukkunud ka. Ma jäingi väliselt täiesti rahulikuks. Kõik mu üleelamised toimusid seespidiselt. Mul tekkis tunne, et mul on sees veel üks süda. On üks süda, mis hoiab elus, ja teine süda, mis minu endaga räägib. Niisugune tunne oli.“
Kui Meedy koolimaja ukse ees autost välja astus, oli kooliesine – mis ühtlasi oli õpetaja pere kodu – inimesi täis. „Ma tajusin, kuidas nad mind nähes ära ehmatasid. Nad ju teadsid, et mind oli surma mõistetud, taga otsitud – kõik lakaluugid, keldriluugid olid lahti –, aga nad ei leidnud mind. Ja ma olin elus!“
Naine ei tea tänini, miks tema pere tapeti. Ja kes tappis. Toona esitatud ametlikus versioonis olid need metsavennad. Tõsi, samal ajal oli lähedal mõrvatud teinegi perekond ja nende puhul oli kindel, et tapjad olid metsavennad. Aga Meedy arvab, et tema pere puhul võis see sama hästi olla ka KGB.
„Kui ma majja läksin, siis esimene asi, mis nägin, oli, kuidas üks naine, kummargil maas, tõstab prügikühvliga põrandalt hangunud verd ämbrisse. Seda oli palju! Ise mõtlesin, et jumal, kui palju neil ikka verd olema...“ räägib naine. „Siis nägin, et ema istub tooli peal, pea üle toolileeni, isa istub pliidi ees, pea pliidi peal. Vaatasin neid... Ja nägin – ema kõrval pikali maas oli mu noorem õde, ülevalt alla lõhki lõigatud, soolikad väljas. Arvatavasti lõigati ta mu vanemate silme all lõhki, et mu vanemaid niimoodi karistada. Keskmisel õel oli pussnuga veel rinnus. Tema torgiti nugadega läbi, tal oli 33 noahaava. Seda tehti muidugi ka mu vanemate silme all. Lapsed olid mõlemad alasti, karjusid. Kuidas vanemad selle välja kannatasid, seda ei tea keegi...
Vaatasin neid ja vaatasin. Neid sõnu ei ole veel loodud, mis kirjeldaksid, mida ma tol hetkel tundsin. See oli üks eriline tunne. See oli väga valus. Aga mõte keerles mul ikka: ma pean vastu pidama! Me pean kõik ära kannatama, tugev olema.“
Keegi Meedy selja taga ütles: „Viige ta siit ära, tüdruk läheb hulluks.“ „Mina samal ajal mõtlesin, ega ikka ei lähe küll. Minus oli tugevust ja oli midagi, mis mind hoidis,“ sõnab naine.
KÕRGEMA KAITSE ALL: „Ma tagantjärele mõtlen, et taevane isa on mind hoidnud,“ sõnab Meedy. „Kaitsering on mul kogu aeg ümber olnud. Ma ei näe kedagi, ma ei kuule kedagi. Katsuda ka ei saa. Aga ma tunnen, et mind on kaitstud.“ (Karin Jaanus)
Ülekuulamised toimusid öösiti
Meedy pidi tugev edasi olema, sest tagakiusamine sellega ei lõppenud. Kuna ema oli tapetud ja temalt enam infot välja pressida ei olnud võimalik, võeti tütar asenduseks.
„Üksteist kuud kuulati mind üle. Ülekuulamised olid hirmsad,“ meenutab Meedy. „Eks minuga kärgiti, aga huvitaval kombel puutuda nad mind ei tohtinud. Neil oli trükitud paber, kus oli kirjas, et ma ei tohi mitte midagi rääkida, mis ülekuulamisel toimub. Hoiatus oli kohe jämedalt trükitud: kui saadakse teada, et olen midagi rääkinud, saan kohe 25 aastat vanglat. Aga noh, nüüd võib rääkida...“ Meedy naerab lõbusalt.
„Kõigepealt pidin rääkima, mida mu vanemad on elus teinud. Seda rääkisin vabalt, sest nad olid ju juba mulla all. Aga siis hakati teiste inimeste kohta uurima, nimetati palju nimesid. Ütlesin, et mina neid ju ei tea, mina elasin perest eraldi. Ülekuulamise protokolli kirjutati, nagu ma oleks ikkagi nende inimeste kohta rääkinud. Ütlesin, et ma ei ole sellist asja rääkinud. Selle peale vastati, et rääkisid küll, sa lihtsalt oled unustanud. Ülekuulaja oli Venemaa eestlane, KGB-lane, ja rääkis puhast eesti keelt. Tal oli revolver kogu aeg käes, ise sihtis sellega mind. Ükskord käiski pauk. Ma mõtlesin, et kust see kuul minust nüüd läbi läks. Sõdurid olid rääkinud, et alguses, kui pihta saad, ei tunne valu. Lamp rippus laest alla, mina hakkasin seda lampi vaaatama, ise mõtlesin, et kui valgus ära kustub, siis suren. Ja tundsin muret, et ei olnud tädile head aega ütelnud, kui mind kodust ära toodi.“
Õnneks läks lask mööda. Ülekuulaja oli tahtnud tüdrukut rääkima hirmutada. „Ta hakkas suure häälega naerma: „Noh, kas nüüd hakkad rääkima?!“ Mina julgesin küsida: „Mida?““ Jälle nimetati nimesid. Jälle kehitas Meedy õlgu – tema neid inimesi ei tunne.
Ülekuulamised toimusid öösiti. Umbes poole ühe ajal tulid kolm meest neiule järele, kell pool viis lasti ta vabaks. „Koju võisin üksi tulla, aga see oli ka hirmus, sest toona juhtus tänavatel igasugu asju,“ räägib naine. Niimoodi need ööd möödusid. Ülekuulamised olid kaks-kolm korda nädalas, lõpupoole harvemini.
50 aastat valusat vaikimist
„Ma õppisin toona vaikima,“ sõnab Meedy mõtlikult. „Kui keegi teaks, kui palju ma nende viiekümne okupatsiooniaasta jooksul vaikinud olen... Ja nutta ei oska ma siiamaani. Isegi rõõmupisarat ei tule silma, kurbusepisarat ammugi mitte.“
Üks kurvaks tegev mälestus on Meedyl sõjajärgsest ajast veel. See on seotud Saksa sõjavangidega.
„Sõjavangid puhastasid Sinimäe ümbruse sõjatehnikast. Nemad korjasid tankid kokku, need viidi Aovere jaama, kus laaditi vagunite peale ja saadeti ümbersulatamisele. Sakslased kündsid ka esimesed põllud, kui tehti sovhoos,“ meenutab naine.
„Vangilaagri ülem oli üks tore vene mees, Nazarov. Ta lasi sakslasi majapidamistesse appi, kus olid ainult naised. Külarahvas oli nendega juba harjunud. Ühel päeval said sakslased teate, et nad saavad tehtud töö eest koju. Kõik olid väga õnnelikud, kirjutasid kodustele, et hakkavad tulema. Kirjavahetus käis meie külarahva kaudu. Aga nad ei saanudki koju... Kas vangilaagri ülem teadis või ei teadnud, meie ei tea... Me ei tea ka seda, milline nende saatus lõpuks oli, kas nad jagati Venemaa vangilaagrite vahel ära või lasti kõik maha. Nii palju teame, et nad pandi auto peale ja viidi siit ära. Siis hakkasid Saksamaalt kirjad tulema: kuhu nende mehed jäävad? Ammu juba oleks pidanud kodus olema. Mitte ükski ei jõudnud koju.“
Meedy jääb taas vaikseks. Pisaraid ei tule, aga pilguheit inimlikule tragöödiale, mida teine maailmasõda mitte ainult temale, vaid miljonitele inimestele põhjustas, teeb endiselt valu.
„Lähme, vaatame nüüd minu muuseumi ka,“ ütleb ta siis ja krapsab toolilt püsti. Meedy on loonud oma koju väikese koduloomuuseumi. Seal on tsaariaegset käsitööd, Saksa sõdurite kiivreid, Moskva olümpiamängude sümboolikat ja rauakänkraid, mis olevat pärit umbes 11. sajandist – toona olevat siinkandis rauda sulatatud. Iga asja kohta on tarmukal naisel põnev lugu rääkida.
Meedy näitab sõdurikiivrit, mis on mürsukildudest nii auklikuks täksitud, et selle kandjal ei olnud mingitki ellujäämislootust. (Karin Jaanus)Kuidas Meedy president Pätsile puid ja põõsaid õpetas
Meedy on isiklikult kohtunud kõigi Eesti presidentidega, kui välja arvata praegune, Alar Karis. Konstantin Pätsiga kohtus ta kodutütrena koguni kaks korda.
„Esimene kord olime kodutütardega kutsutud Kadriorgu, presidendilossi,“ meenutab naine. „Olime ühes suures saalis, kus oli suur ümmargune laud. Istusime tüdrukutega ühes laua servas, mitte väga kaugel presidendist. Ema, kes oli kodutütarde juht, istus meie vastas ja vestles Pätsiga. Järsku vaatas president meie poole, naeris südamest ja ütles: „Te olete nagu pääsupojad toiduootel reas.“ See on mul nii selgelt meeles.“
Teine kord oli Meedy kodutütarde rühm saanud ühel heakorravõistlusel esikoha ja kutsutud Toila Oru lossi presidendiga kohtuma. „Saime Toila Oru lossis ka öö veeta,“ meenutab ta. „Aga mina olin hästi varase ärkamisega laps ja juba viie paiku läks uni ära. Panin riide ja läksin õue. Seisin seal lossi ees, järsku näen – president tuleb! Ära joosta oleks olnud narr. Tegin ilusti kniksuga tere.“
Meedy mäletab, et president Päts oli väga sõbralik ja nad läksid koos mere äärde.
„Toona oli veel see jalutuskeppide mood ja presidendil oli konksuga jalutuskepp. Ta pani selle oma vasaku käevarre peale, parema käega võttis minu käest ja ütles: „Nüüd lähme jalutame mere äärde.“ Ma sain hiljem teada, et tal oligi tavaks hommikuti kell pool kuus jalutamas käia. Tema ei tahtnud teisi inimesi segada ega ka seda, et teised teda segaks. Aga tol hommikul juhuslikult olin mina ka varakult üleval.
Läksime mere poole, hommik oli jahe. President märkas, et mul on külm, ja ütles, et tantsi kaerajaani. Käsk on käsk – hoidsin tal käest kinni ja kargasin karajaani.
Siis me rääkisime aatelisusest ja sirgjoonelisusest ja millest kõigest... Tagasi tulles hakkas ta mu käest puude ja põõsaste nimesid küsima. Mina tundsin kõiki puid ja põõsaid. Allika juures oli hariliku pähklipuu punaseleheline vorm ja president väga imestas, et ma isegi sellist asja teadsin. Ta küsis, kuidas ma nii hästi puid ja põõsaid tunnen. Ma hetke mõtlesin ja vastasin: „Sellepärast tunnen, et minu isa on aednik.“ Tead, millise pika ahhaa ta tegi. See oli nii tore! Ja pärast seda kohtumist ma ise ka, kui millegi üle imestan, teen samasuguse pika ahhaa.“


Väidetavalt Putini jahti varustanud ettevõtja sai riigilt toetustTALLINNm, 24. august, BNS - Teisipäeval kirjutas Postimees Aleksei Navalnõi Korruptsioonivastase Fondi uurimusele viidates, et kaks Eesti ettevõtet on seotud Venemaa presidendi Vladimir Putini isikliku jahi käigushoidmisega ajal, mil Vene sõjamasin Ukrainas naisi ja lapsi tapab - nüüd selgub, et üks neist firmadest on korduvalt saanud riigilt toetusi.
«Ma ei pea teile ütlema, kes on meie kliendid,» teatas Putini luksusjahti väidetavalt nii varuosadega vahendanud Breezemarine Group OÜ kui ka meeskonda vormiriietega varustada aidanud Distinto OÜ juht Sergei Tšekmazov. Lisaks eitas ta oma seotust kogu looga, nagu ka seda, et ajab äri Venemaa juhtkonna hüvanguks.
Jutt käib uurimuse järgi Putinile kuuluvast luksusjahist Graceful, uue nimega Kosatka (Mõõkvaal), millel ütlesid üles mootorite tööd jälgida ja reguleerida võimaldavad ekraanid. Eestis tegutsev Breezemarine Group nõustus fondi väitel ekraanid ostma ja kohale viima, samuti aitama need ümber programmeerida.
Pikantsemaks muudab kogu loo aga see, et aastatel 2018–2022 jõudis Breezemarine Group ettevõtte arendamiseks saada kaks toetust EAS-ist ning ühe EAS-i ja KredExi ühendasutusest, kokku summas 354 239 eurot.
Breezemarine Group OÜ toetussumma oli kokku 645 436 eurot, millest EAS andis 354 239 eurot ja ettevõte lisas 291 197 eurot: juuni 2018 – detsember 2019 oli toetus 353 859 eurot: EASilt saadud 159 237 eurole lisandus omafinantseering 194 622 eurot; september 2020 – veebruar 2022 oli toetus 276 577 eurot: EAS pani välja 124 460 eurot, ettevõte 152 117 eurot; juuni – detsember 2022 oli toetus 15 000 eurot, millest pool tuli EASilt ja pool oli omaosalus.
«Hiljuti teatavaks saanud info pole selline, mille alusel saaks toetusi pärast projekti lõppemist tagasi küsida,» märkis ühendasutuse kommunikatsioonispetsialist Martin Altraja. Toetuste andmisel on piirangud küll toetuse saajale, aga mitte selle koostööpartneritele. «Kui toetust taotleva ettevõttega seotud isikud sanktsioonide alla ei kuulu, pole ka alust toetuse andmisest keelduda põhjusel, et selle osanik, otsene kasusaaja või juhatuse liige on Venemaa kodanik,» ütles ta.
Altraja sõnul pole praegu veel üheselt selge, kas sanktsioonide rikkumine üldse aset leidis.
Maksu- ja tolliameti (MTA) tollivaldkonna juht Valeri Rauam selgitas, et üldjuhul on sanktsioonide all kõik laevad ja nende jaoks spetsiaalselt projekteeritud komponendid, kuid mis puudutab varuosi, siis kaupa nägemata on tal keeruline juhtumile hinnangut anda. «Kui seda varuosa saab kasutada ka mujal valdkonnas, siis merenduse keelu alla ei pruugi see minna,» lisas ta.
Siiski otsis Venemaa tavapäratu tee luksusjahi Graceful töökorda seadmiseks. Navalnõi fondi uurimuse järgi leidis Breezemarine Group selleks eraisikust kulleri, kes viis Peterburist toodud seadmed ühte Saksamaa tehasesse. See pole keelatud. Küll aga ei luba sanktsioonid keelatud seadmeid tagasi Venemaale viia.
MTA kinnitusel ei tehta era- ja juriidilistel isikutel vahet – sanktsioonid kehtivad kõigile ühtemoodi.
Altraja toonitas, et Venemaa teemad laiemalt vajavad edaspidi riigi seisukohta, sest koostöö Eesti ja Venemaa ettevõtete vahel on keeruline. «Sageli leitakse selleks vaheriigid või ettevõtted ja meil puudub võimekus sellise detailsusega kontrolle läbi viia. Saame reageerida vaid vihjetele, samuti politsei- ja piirivalveametilt laekunud informatsioonile,» sõnas ta.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Kaja Kallase Venemaa-skandaal muutub seriaaliks: väidetavalt Putini jahti varustanud Eesti ettevõtja sai riigilt toetustKolmapäeval levis ühiskonda šokeeriv uudis selle kohta, et peaminister Kaja Kallase abikaasale Arvo Hallikule osaliselt kuuluv transpordiettevõte Stark Logistics on vaatamata valitsuse kriitikale Venemaaga äri ajavate ettevõtete suhtes jätkanud Ukraina sõja ajal tegevust Venemaa suunal. Selgub, et “sõjaprintsessi” juhitud riik on samal ajal üsna kõvasti Venemaad turgutanud.
Teisipäeval kirjutas Postimees Aleksei Navalnõi Korruptsioonivastase Fondi uurimusele viidates, et kaks Eesti ettevõtet on seotud Venemaa presidendi Vladimir Putini isikliku jahi käigushoidmisega ajal, mil Vene sõjamasin Ukrainas naisi ja lapsi tapab – nüüd selgub, et üks neist firmadest on korduvalt saanud riigilt toetusi.
Jutt käib uurimuse järgi Putinile kuuluvast luksusjahist Graceful, uue nimega Kosatka (Mõõkvaal), millel ütlesid üles mootorite tööd jälgida ja reguleerida võimaldavad ekraanid. Eestis tegutsev Breezemarine Group nõustus fondi väitel ekraanid ostma ja kohale viima, samuti aitama need ümber programmeerida.
Pikantsemaks muudab kogu loo aga see, et aastatel 2018–2022 jõudis Breezemarine Group ettevõtte arendamiseks saada kaks toetust EAS-ist ning ühe EAS-i ja KredExi ühendasutusest, kokku summas 354 239 eurot.
Breezemarine Group OÜ toetussumma oli kokku 645 436 eurot, millest EAS andis 354 239 eurot ja ettevõte lisas 291 197 eurot: juuni 2018 – detsember 2019 oli toetus 353 859 eurot: EASilt saadud 159 237 eurole lisandus omafinantseering 194 622 eurot; september 2020 – veebruar 2022 oli toetus 276 577 eurot: EAS pani välja 124 460 eurot, ettevõte 152 117 eurot; juuni – detsember 2022 oli toetus 15 000 eurot, millest pool tuli EASilt ja pool oli omaosalus.
Maksu- ja tolliameti (MTA) tollivaldkonna juht Valeri Rauam selgitas, et üldjuhul on sanktsioonide all kõik laevad ja nende jaoks spetsiaalselt projekteeritud komponendid, kuid mis puudutab varuosi, siis kaupa nägemata on tal keeruline juhtumile hinnangut anda. «Kui seda varuosa saab kasutada ka mujal valdkonnas, siis merenduse keelu alla ei pruugi see minna,» lisas ta.
Siiski otsis Venemaa tavapäratu tee luksusjahi Graceful töökorda seadmiseks. Navalnõi fondi uurimuse järgi leidis Breezemarine Group selleks eraisikust kulleri, kes viis Peterburist toodud seadmed ühte Saksamaa tehasesse. See pole keelatud. Küll aga ei luba sanktsioonid keelatud seadmeid tagasi Venemaale viia.
MTA kinnitusel ei tehta era- ja juriidilistel isikutel vahet – sanktsioonid kehtivad kõigile ühtemoodi. (BNS)