Eesti 200 uuspoliitikud sukelduvad kiiresti korruptiivsetesse sekeldustesseSel nädalal hääletas Riigikogu selle poolt, et võtta Kert Kingolt saadikupuutumatus väidetava kuluhüvitiste väärkasutamise pärast. Teiste seas hääletas selle poolt ka Eesti 200 värske riigikogulane Kadri Tali, kes käib samas piltlikult öeldes juba läbi kursusi, kuidas kuluhüvitistega “jokitada”.
Eesti Ekspress kirjutab:  “Uued tulijad osutusid tavalisteks poliitikuteks. Eesti 200 saadik ostis maksumaksja rahaga džinntooniku.” Muide, “kohtumine valijatega”-menüüs olid ka veiseburger, angerjasäga šaslõkk, grillitud juust, plangulõhe jne. Kõik ikka valijate heaks, kelleks osutusid “jurist ja spordivaldkonna spetsialist”. Eesti 200 valijad on seega hea elu peal.
Meenub üks varasem skandaal, kus üks poliitik kohtus oma valijatega restoranis kell 2 öösel ja söödi üheskoos pardipraadi. Aga ega Kadri Tali seiklused sellega lõpe: lisaks restoraniarvele palus noorpoliitik riigil hüvitada ka 134-eurose hotelliarve,  sest käis Pärnu muusikafestivalil “tunnustamas tegijaid ja külalisi” ning “hindamas taset”, samuti “vahetamas mõtteid ja kogemusi”.
Lihtrahva keeles “käiakse kontserdil muusikat nautimas”, poliitikutega on pisut teisiti – tunnustatakse kedagi, hinnatakse kellegi taset ning vahetatakse mõtteid ja kogemusi ja raske töö tõttu tuleb riigil kinni maksta ka öömaja….
Jääb üle vaid küsida Eesti Ekspressi kombel: kuidas uued tulijad sedavõrd kiirelt mutta sukeldusid?
Uued Uudised


Ülemraada kiitis heaks ligipääsu ametnike varadeklaratsioonideleKIIEV, 20. september, AFP-BNS – Ukraina ülemraada kiitis kolmapäeval heaks avaliku ligipääsu andmise ametnike majanduslike huvide deklaratsioonidele seoses üleskutsetega juurida välja korruptsioon.
Parlament muutis seadusandlust ja taastas e-deklaratsioonide nõude, mis peatati eelmise aastal, kui Venemaa alustas täiemahulist sõda Ukraina vastu.
Seda sammu toetas 341 saadikut 450-st.
President Volodõmõr Zelenskõi ütles eelmisel nädalal, et elektroonilised majanduslike huvide deklaratsioonid tuleb teha avalikkusele otsekohe kättesaadavaks.
Tema üleskutse järgnes rohkem kui 80 000 allkirjaga petitsioonile, milles kutsuti presidenti panema veto seadusele, mis oleks jätnud ametnike deklaratsioonid avalikkuse eest varjule veel üheks aastaks.
AFP – Baltic News Service


Riik kui ruumiloojaVestlusringis arutlevad ruumiloome varjatud tahkude üle Riigi Kinnisvara ASi ruumilahenduste eestvedajad ja suunajad.Eesti elukeskkonna arengut suunab omand. Riigi omandis on 40 protsenti maaressursist. Riigi Kinnisvara Aktsiaselts (RKAS) tegeleb riigi ehitatud keskkonnaga: haldab, vahendab, tellib, kavandab, analüüsib, annab nõu ja hangib. RKASi tegevus jaguneb üldjoontes kaheks: arendus ja haldus. Kinnisvara arendusosakond jaguneb omakorda projektidirektorite meeskondadeks ja projektid on jagatud projektijuhtide vahel. Kinnisvaraarenduse osakonda on loodud ruumilahenduste üksus, mille töötajatega järgnevalt räägime. Ühise laua taga on istet võtnud töö- ja teenuskeskkonna disainer Regina Kaasik, hoonete keskkonnasäästliku arendamise projektijuht Kadri-Ann Kertsmik ja ruumilahenduste meeskonna juht, arhitekt Kalle Komissarov.Kuidas on teie tööjaotus ja rollid RKAsis kujunenud? Kuidas tekkis ametikoht, millel RKASis töötate?Kalle Komissarov: Mina tulin RKASi tööle kolm-neli aastat tagasi ja olen ametilt siin esimene arhitekt. Toonane juhatuse esimees Kati Kusmin lõi positsiooni, mille ümber koondub ruumilahenduste projektimeeskond. Meil on suur vabadus endale ülesandeid püstitada, mis omakorda tähendab, et võime uusi ameteid ja rolle ka juurde tekitada. Kadri-Ann Kertsmik: Minu meelest tekivad rollid ja ametid vastavalt arengutele. Regina liitus RKASiga eelmise aasta esimeses pooles, mina umbes aasta tagasi. Mõlemad ametikohad loodi lähtuvalt vajadusest.Millised eeldused seab avalik omand teie tööle? Kuidas erineb see tööst eraomandiga?Regina Kaasik: Avalikule sektorile ruumi luues peab olema väga paindlik, et kohaneda poliitiliste muutuste ja ka struktuurimuudatustega, mis avaliku sektori töötajaskonda tihti ees ootavad. Nendega peab ruumiotsuste puhul ka ettenägelikult arvestama. Muu hulgas mõjutab avaliku omandiga tegelemist ka töökorraldus, näiteks üle-eestiline värbamine, mille puhul ametniku füüsiline töökoht valitakse talle lähimasse riigimajja. Ka avalike teenuste ampluaa on lai sotsiaalkindlustusametist prokuratuurini. Nende aspektidega tuleb arvestada. Paindlikkus on väga oluline. Kertsmik: Kindlasti on esil ka keskkonnale keskendumine, sest avalik sektor peab vedama üle-eestilisi strateegiad ja arengu eesmärke. Suvel kinnitasime RKASi keskkonnasäästlikkuse strateegia, mis põhineb riigi kinnisvarapoliitika katusdokumentidel, et üha teadlikumalt arendada hooneid ka avalikus sektoris.Komissarov: RKASi roll on tegeleda riigi ja avalike teenuste pakkujate kinnisvaraga. Sealhulgas on meie huvi olla teadmisi levitav kompetentsikeskus. Näiteks on omavalitsustel võimalik hangete küsimustes RKASi poole pöörduda.RKAS on asutamisest alates edasi arenenud, esialgne kitsas eesmärk panna riigi kinnisvara tulu teenima on mitmekülgsem, teenuste kvaliteet on paranenud. Teie töö on üks osa sellest. Kvaliteetse ruumiloome tagamiseks on tööle võetud arhitekt, kestliku elukeskkonna seireks ja keskkonnale keskendumiseks kestlikkuse ekspert ning töökeskkonna muutustega kaasas käimiseks teenusdisainer. Miks neid ameteid nüüd vaja on? Milline osa haridusest teile töös enim kasuks tuleb? Miks?Komissarov: Alustan küsimuse tagumisest poolest ehk taustast ja haridusest. Siin laua taga on kõigil ruumiharidus. Arhitektuur on üldistuste tegemise kunst ja terviku nägemine. Ruumivaldkond hõlmab paljusid valdkondi, millest peab tegema terviku, nägema trende. Minu üldistusvõime on kindlasti see, mis erialaselt kasuks tuleb.Tulles küsimuse esimese poole juurde, siis RKAS on 22aastane organisatsioon, mille omaniku ootused ei ole muutunud, kasumit tuleb ikka teenida, kuid mõistmine on laienenud. Ka kinnisvaraportfell on ajapikku kasvanud ja seal on palju väga erinevaid hooneid, nt riigi erihooned, pääste- või kinnipidamise hooned, ka nn tavalised töökeskkonnad. Kinnisvara valdkond on komplekssem, organisatsioon kohaneb ja käib vajadustega kaasas.Kertsmik: Mul on arhitektuuri magistrikraad ja olen tehnikaülikoolis teise aasta doktorant, keskendun renoveeritavate hoonete süsiniku jalajälje vähendamisele. Ülikoolist toon teadusprojektide teadmist ka RKASi. Praeguseks olen enam kui kuus aastat töötanud erasektoris arhitektina ja leian, et praegune töö on nende kahe ühendus, s.t olen teadlikum, mida võib küsida ja millises etapis projekteerimisel midagi juhtub. Samal ajal on mul võimalus ka oma uusi teadmisi rakendada.Kaasik: Mul on sisearhitekti haridus. Arvan samuti, et praktiline projekteerija tee tuleb läbi teha, et teada, millises etapis millist informatsiooni oodata, mis teadmisi tööprotsessis on vaja. Sisearhitektuuris, projekteerimises ja ruumilise keskkonna kavandamisel on kõige olulisem see, kuidas eeltöös ja analüüsis ruumi kasutajalt taustainfot kogutakse. Ruumilooja tahab lõppkasutajat tunda, hinnata, kuidas ruum ajas muutub. See eeltöö ja uurimine on fundamentaalne osa, millest sõltub projekti edasine käekäik.Liigume siit edasi tellija ja kasutaja juurde. Soovin nüüd rääkida hankimisest. Riigi rahakott on ühiskondlik kokkulepe, ent selle kasutamise põhimõtted muutuvad. Hiljuti on hakatud üle vaatama riigihankemenetluse tööpõhimõtteid ja strateegiat. Loobutakse üksnes rahas mõõdetavatest näidikutest. Madalam hind on edaspidi vaid üks tingimus paljude seast, mitte ainus. Millised on teie kokkupuuted hankemenetluse tingimuste muudatustega?Komissarov: Avalikul sektoril lasub riigihanke seaduse järgimise kohustus, mis loob meie tegevusele õigusliku raami. Seadusest tulenev odavaima hinna eelistamine on olnud üks kõva pähkel, mida kõik püüavad läbi hammustada, et saavutada parim tulemus. Lihtsustatult on riigihangete seaduse eesmärk ära hoida korruptsioon, mille osas seadus toimib väga hästi, aga vaid hinna järgi otsustamine on justkui tõlkes kaduma läinud vale arusaam. Riigihanke seadus peaks riigile tagama madalaima maksumusega tellimused ja selle, et terviku maksumus oleks kontrolli all. Kui aga eelistada näiteks projekteerimishangetes kõige odavamat pakkujat, siis ei ole garanteeritud, et saame kõige odavama maja, sest kõige odavam projekteerija võib projekteerida kõige kallima maja. Siis põlevad need projekteerimisel säästetud eurod kirka leegiga. Meie huvi on, et kogu projekti või arenduse maksumus oleks riigile soodne. Odavhanke probleemi lahendus on väärtuspõhine hange, kus lisaks maksumusele saame hinnata ka muid kriteeriume, kuid see nõuab kõvasti innovatsiooni. Praktikutena teeme ettepanekuid ja nii mõnigi idee saab karmi kriitikat, samal ajal peame kogu aeg jälgima, kuidas saavutada seaduses kirjeldatud ideaal. Nii me mõtleme hangetele väärtusi juurde ja katsetame, olgu selleks projekteerijate kompetentsi määratlemine või CO2 jalajälje mõõtmine.Kertsmik: Peame silmas pidama, kas väljendame innovatsiooni, nii et teised ja turg ka sellest aru saavad.Komissarov: Hiljuti palusime projekteerimishankes kirjeldada, kuidas tellitud tööd tegema hakatakse, kuidas komplekteeritakse meeskond. Need on kontrollküsimused, millele saab mitut moodi vastata. Esitame ka analüüsi eeldavaid küsimusi, millele projektijuht ei suuda vastust pastakast välja imeda, vaid peab kaasama projekteerija juba hankemenetluse ajal, nt kaitsealuste hoonete puhul restaureerimise spetsiifilised küsimused või logistilised teemad hoone osade lahendamisel või ruumiprogrammis. Mõnel juhul oleme üle piiri läinud, siis on vähem pakkumisi tulnud või on tulnud tagasiside, mis korrigeerib meie küsimusi paremaks.Kertsmik: Toon ühe näite keskkonna valdkonnast. ETKI ehk Eesti Taimekasvatuse Instituudi uue hoone arhitektuurivõistluse lähteülesandesse lisasime uuenduslikult keskkonnasäästlikkuse küsimustiku, mis käsitles kolme aspekti: väliruum, hoone ja siseruum. Küsimustikule vastamine polnud kohustuslik, ometi 90 protsenti seda tegi. Eesmärk oli testida, kas meie küsimusi mõistetakse, et saaksime edaspidi sügavamalt detailidesse minna. Näiteks paluda projekteerijal arvutada hoone CO2 jalajälg. Püüame mitte lisada korraga sadat uut nõuet, kuid siiski järjepidevalt edasi liikuda.Avaliku tellimuse puhul on tihti kuulda virinat ametnike võimu, suva ja mitte kunagi saavutatava objektiivsuse kohta. Kuidas hakkame hindama näiteks keskkonnahoidu, sotsiaalset vastutustundlikkust ja innovatsiooni? Miks on tihti võimatu neid kategooriad adekvaatselt mõõta? Mil määral on oht kujundada süsteem ülemäära eneseküllaseks Exceli masinaks?Kaasik: Exceli hekseldusse on ohtlik ära kaduda küll. Kui soovitakse, et oleks üks mõõdupuu keskkonna ja hoonete analüüsimiseks, siis peame ka mõistma, et arvulised näitajad ei hõlma alati tervikpilti. Näitena võib mõelda küsimusele, kui palju töökohti on kuskile vaja luua. Mulle antakse arv, aga see on ainult üks osa informatsioonist. Vaja on arvestada töökultuuri ja töötegemise harjumustega. Innovatsioon on suuresti kahepoolne: meie toetame strateegiaga ning esitame retoorilisi küsimusi, samal ajal peavad kliendi teenused ja töökeskkond arenema käsikäes.Kertsmik: Muudatustega peab kaasa minema. Kui üks pool püüab uuendada, aga teiselt poolt pannakse käsi ette, ei olda valmis ega soovita mugavustsoonist väljuda, siis ei vii see kaugele. Oluline on näha suuremat pilti ning mõista ja selgitada tagamaad, mida küsitakse ja tehakse.Komissarov: Hankel on mõõdetavad väärtused ja hinnatavad väärtused ning igal hankel on ka hindamiskomisjon. Vahel on küsitud arvuliselt mõõdetavaid väärtusi, aga kui on lahtise tekstiga küsimusi või kui nõutakse analüüsi, siis on vaja neid hinnata. Seda protsessi ei ole võimalik viia sellisele kujule, et Excel arvutab tulemuse.Sinu küsimuses on ka märkus ametniku tööeetika kohta. Miks on ühiskonnas levinud arvamus, et ametnikul on oma suva või et ta nöögib!? Üks on selge: kui on kokku lepitud kvaliteedistandard, mida näiteks suunab rahvusvaheline keskkonnastrateegia, või kui me eeldame, et projekteerijal peab olema mingigi kvalifikatsioon, siis see ei ole nöökimine. Kui esitame mingi uue nõude, siis turg reageerib kiiresti. Hea näide on mudelprojekteerimine BIM. RKAS otsustas aastaid tagasi päevapealt, et kehtestab BIMi projekteerimise nõude, mis välistas osa projekteerijaid või võõrutas nad riigihangetest. Oleme ausad, suur osa Eesti arhitektuuribüroosid väldib siiani riigihankeid.Päevakajalise keskkonnastrateegia koha pealt pean vajalikuks, et me ei kehtestaks seda päevapealt, vaid strateegial on rakenduskava. See on nõnda fundamentaalne muudatus, puudutab nii erinevaid valdkondi. Me ei saa ükspäev hommikul ärgates öelda, et uue hoone CO2 väärtus on maksimaalselt 42. Ei usu eriti, et projekteerimisvaldkond sellega kaasa tuleb. Ideaalis on ametniku ülesanne läbivalt kvaliteedistandardit hoida. Siin peab olema inimlik mõõde ja see ei ole nullide-ühtede maailm, tuleb aru saada põhjustest.Kertsmik: Oleme uuendamas BIMi nõudeid. BIM annab palju eeliseid. Kui projekteerijal on hea mudel, mis on RKASi nõuete järgi tehtud, siis on väga lihtne arvutada C02 jalajälge. BIMi nõudeid võtavad üle ka KOVid ning erasektor ja nii tekivad ühtsed projekteerimismallid.Riigi Kinnisvara AS koondab väga erinevaid tellijaid ja partnereid: omavalitsused, riigi ettevõtete nõukogud ja juhatused. Kuidas töötate tellijaga? Kirjeldage palun mõnda tööprotsessi. Komissarov: Klient kirjeldab oma vajadust, mille alusel sõnastatakse lähteülesanne ja hinnastatakse tegevused juhtimiskava jaoks. Selle alusel saavad klientide vajadused riigieelarve strateegias prioriteedi. Valitsus teeb otsuse ja RKAS asub arendusprojekti ellu viima. Siin tuleb rõhutada, et RKASi üks suur eesmärk on osaleda lähteülesande sõnastamisel ja töötada algusest peale koos kliendiga. Põhjaliku lähteülesande ja hea tulemuse vahele võib panna võrdusmärgi. Vastupidised näited loovad lisapingeid ja segadust, ajakava pikenemisel muutuvad kasutajate vajadused või eelarved. Pikk vaade on siin hädavajalik.Kaasik: Mõnikord muutub olukord ka poole projekteerimise pealt ...Kertsmik: ...ja peab justkui kristallkuul olema ...Liigume ehitatud keskkonna juurde tagasi. Üks on kindel: kui teil isegi on see kristallkuul olemas, siis Eestis suunab ruumi loomist ja korraldamist meie tihe ja hajali, kasvav ja kahanev kahe näoga Eesti. Mida see teie töös tähendab?Komissarov: Meil on olnud meeldiv võimalus osaleda programmides, mis katavad kogu Eesti: näiteks riigigümnaasiumide programm, riigimajade programm ning politsei ja päästeameti ühishoonete programm. See tähendab riigi kohalolu ka väiksemates kohtades. Kui RKAS on kehtestanud standardid, siis siin ei tehta järeleandmisi: kool Tallinnas või Paides on loodud ühtsete kvaliteedistandardite alusel.Kaasik: Kohaspetsiifilisus on seejuures väga oluline. Riigimaja Kuressaares ja Pärnus erinevad, sest sealsed inimesed ja olud on erinevad. Üksteist tuntakse paremini ja peame ruumi luues tundlikumalt lähenema kui suuremates linnades.Te mainisite põgusalt RKASi uut keskkonnastrateegiat ja juttu on olnud ka kestliku arengu mõõdikutest, mis puudutavad ehitatud keskkonna suurt jalajälge. Kas ja kuidas tuleb paremini mõõta ehitatud keskkonna mõju?Kertsmik: Hoone projekteeritakse nii, et selle eluiga on vähemalt 50 aastat. Suuremad otsused tehakse lähteülesandes ja projekteerimisega, mis võtab umbes viis aastat, aga hoone eluiga on oluliselt pikem. Me ei saa pöörata tähelepanu ainult hoone ehitushinnale, vaid ka selle kuludele kogu eluea jooksul, võtame arvesse hoolduse ja ruumi paindlikkuse, s.t selle ümberkujundamise võimalused. Me oleme tihti kinni detailides ja peame sellest välja saama. Hoone jääb samaks hooneks, kuid tuleb põhjalikult hinnata, milliseid lahendusi, materjale ja seadmeid kasutatakse. Kallimad investeeringud võivad pikas perspektiivis tuua võidu.Kust see 50 aastat tuleb? Kertsmik: Kandetarindid projekteeritakse tulenevalt standarditest 50 aastaks. See ei tähenda, et pärast poolt sajandit tuleb hoone lammutada, vaid seda, et kandetarindeid tuleb kontrollida ja hoone vajaduse korral renoveerida.Kas võib seega öelda, et maagilist hoone eluiga määrab mingi standard?Kertsmik: Renoveerimine pikendab hoone eluiga, sest hoone soojustatakse, parendatakse sisekliimat ja vähendatakse ehitussektori heidet. Paika pandud renoveerimise vajadus annab lõpuks arhitektuuriliselt huvitavama ja kvaliteetsema ruumi.Komissarov: Me räägime praegu ehituskehandist ja selle füüsilisest vananemisest, kuid peame rääkima ka funktsionaalsest, majanduslikust ja moraalsest vananemisest.Kertsmik: Kui ehitame uue hoone, siis võtame selle alguses kohe mõtteliselt juppideks selliselt, et hiljem saaks funktsiooni muuta. Naiivne on arvata, et hooneid ehitatakse praegu nii, et 50 aasta pärast kõigile meeldivad ja sobivad.Kui kaugel on juba kasutatud materjalide kogumise ja ladustamise idee? Kertsmik: Oleme põrkunud selle vastu, et ei anta sertifikaate materjalide kordus- ja taaskasutuseks. Ometi on teaduslikult tõestatud näiteid, et silikaattellistest saab teha tugevat ja kvaliteetset betooni. Praegu jääb turul puudu julgusest. Seni arvatakse, et keskkonnasäästlikum võrdub kallima lahendusega, aga see ei pruugi nii olla.Komissarov: Siin peame täpsustama, kas räägime turust või riigisektorist. Riik peab eeskuju looma ja turgu tuleb nügida vastavalt riigi antud suurematele eesmärkidele. Esimene samm maja materjalide taaskasutamiseks on lammutamisel jäätmete sortimine. RKASis näeme, et peame leidma tasakaalu, kus turg kohaneks uute lahendustega. Eestis on teada kaks kohta, kus ehitusjäätmeid liigiti kogutakse. Üks selline kogumispunkt on Maardus. Kui hakatakse nõudma ehitusjäätmete sortimist kogu riigis, siis peame ka küsima, kas on ikka mõistlik neid jäätmeid mööda Eestit sõidutada. Ehitusmaterjalide taaskasutuse väljaarendamiseks tuleb üle riigi luua vastavad kohad.Kertsmik: Tegin kevadel analüüsi, et aru saada, mis seisus on RKASi arendusprojektide jäätmekäitlus. Ühelt poolt puudub teadlikkus või tahe, teisalt puuduvad ka kogumispunktid. Meil on objekte üle kogu Eesti.Komissarov: Siin tekib nn esimese sammu küsimus. Kas meie tekitame vajaduse ja turul tekib pakkuja, kes hakkab sortima ja hiljem neid materjale müüma, või ootame seni, kuni turul on lõpuks valmidus lisaks Maardule ka mujal ehitusjäätmeid sortida. Ehitusobjektil kogutakse praegu kokku klaas, metalljäätmed ja puit, kuigi see viimane läheb tihtipeale lihtsalt ahju. Kõik ülejäänu on üldprügi, mis läheb purustisse ja täiteks. Ka näiteks sisustus.Sisustuse ringlus on meil väikestviisi tekkimas. Kui kolimisel jääb asutuses mööblit üle, siis pakutakse seda teistele asutustele, kui seda seal ei vajata, siis lähevad need esemed edasi osta.ee veebikeskkonda kõigile soetamiseks.Seda intervjuud on ajendanud rahvusraamatukogu (Rara) projekteerimise vestlusringid, sh rahvusraamatukogu Tõnismäe hoone välialade ideevõistluse tulemused. Rara uuendatud hoone ja väliruumi puhul on osalised ise välja toonud kogu protsessi õpetliku iseloomu ja leidnud, et see on hea näide, kuidas renoveerida riigi omandis olevat väärtuslikku sümbolhoonet.Komissarov: Ma jooniksin rasvaselt alla rahvusraamatukogu kui tellija ja kasutaja rolli. Teadlik tellija ja ühiskonna meelsus loovad tervikrenoveerimisele väga head eeltingimused. Renoveerimist toetatakse praegu nii mitmes aspektis, et seda võib pidada uueks reaalsuseks. Mida iganes me ehitame, renoveerimise C02 jalajälg on de facto alati väiksem ja mingeid ehitusmaterjale - näiteks teatud paekivi kihistusi - lihtsalt ei ole enam. See ei ole mugavusega finantsotsus, tihti pole enam muid võimalusi.Kertsmik: Ehitamine peab olema rohkem mõtestatud. Kui praegu ehitada minimaalselt 50-70 aastaks, siis tuleb iga otsus teadlikult teha, aga loomulikult tähendab see pikemat projekteerimisaega. Renoveerimine aitab kaasa teadlikkuse ja rohelisele mõtteviisi levimisele.Riik kui ruumiloojaRKASi kinnisvaraportfell on ajapikku kasvanud ja seal on palju väga erinevaid hooneid. Pildil suvel avatud Ruhnu turvalisuse ühishoone, kus hakkavad tööle päästeameti kutselised ja vabatahtlikud päästjad ning merepäästjad. Arhitektid Liis Juuse ja Juhan Rohtla (Kuu). Reigo Jõe  RKASKalle Komissarov on arhitekt, RKASi ruumilahenduste meeskonna juht. Ta ütleb, et kui projekteerimishankes valitakse kõige odavam pakkuja, siis ei ole garanteeritud, et saadakse ka kõige odavam maja, sest kõige odavam projekteerija võib projekteerida kõige kallima maja. Arhitektuuriajakiri MajaTöö- ja teenuskeskkonna disainer Regina Kaasik leiab, et riigi kinnisvarahalduses on väga oluline kohaspetsiifilisus: riigimaja Kuressaares või Pärnus erinevad, sest sealsed inimesed ja olud on erinevad. ErakoguHoonete keskkonnasäästliku arendamise projektijuht Kadri-Ann Kertsmik ütleb, et renoveerimine aitab kaasa teadlikkusele ja rohelisele mõtteviisile. ErakoguJärg pöördel.KEITI KLJAVIN


Tomi Saluveer: seitse miljonit eurot kelmideleSumma, mida inimesed pettuste tõttu sel aastal Eestis kelmidele kaotavad, küündib 6–7 miljoni euroni. Viis eurot ehk üks korralik lõunasöök keskmiselt iga eestimaalase kohta ei tundu ju palju, kuid meie seas on samas ohvreid, kelle kaotus panga-, investeerimis- või pakikelmuste tõttu ulatub kümnete tuhandeteni ning võib tähendada unistuste purunemist.
Usun, et enamik inimesi on kelmuste ohust teadlikud, kuid siiski ollakse eestlaslikult üleolevad ja enesekindlad: minuga seda ikka ei juhtu, olen ettevaatlik. Kuid petturid on osavad manipuleerijad ning isegi kui võõra kõne vastu võtnud inimeses tekibki alguses kahtlus, osatakse seda hajutada ahvatlevate lubadustega või hoopis hirmutamisega.
Tänapäeva e-maailmas tuleb end autoriseerida igal sammul, isikutuvastamist küsitakse mõnel puhul isegi ettevõtte kõneootejärjekorda saamiseks. Nii sisestavad agaramad veebitarbijad Smart-ID koodi päevas kümneid kordi ning varem või hiljem võivad teha lihtsalt näpuka: sisestada koodi kelmi seatud lõksu.
Tegelikult on soovitused veebiturvalisuse osas lihtsad. Ärge sisestage tundmatul veebilehel oma koode ega laske neid kellelgi teisel sisestada. Olge umbusklikud ebareaalsete investeerimis- või muude pakkumiste suhtes. Lõpetage kahtlasena tunduv kõne.
Kindlasti aitaks kelmide vastu see, kui arvuti alal pädevamad inimesed tuleksid appi oma eakatele lähedastele või vähemate kogemustega sõpradele.

Päris paranoiliseks ei tasu siiski minna, sest suur osa tundmatult numbrilt tulevaid kõnesid võivad olla ka asja pärast. Aga eelkõige: säilitage rahu, sest kelmid rõhuvad enamasti kiirusele – kas on tegu just teile mõeldud eripakkumisega või hirmutatakse hädaolukorraga, mis vajab kohest lahendamist.
Veebi ja e-kirjade puhul on üks asi, mida ma ise alati jälgin: saatja domeeni aadress. Kui veebibrauseri aadressiribal või meiliaadressis on domeeni aadressis midagi imelikku või võõrapärast, muutun kohe valvsaks. Ma kindlasti ei vasta meilidele, mille saatja on näiteks info@eestiomniva.com ega kliki linkidele, mis tahavad mind mõnele kahtlasele välismaise lõpuga aadressile suunata. Hiirega üle lingi liikudes on selle tegelik aadress kohe nähtav.
Kõiki asju, mida me pole teadaolevalt tellinud või mille vastu huvi tundnud, ei pea siiski kahtlaseks liigitama. Ning kindlasti aitaks kelmide vastu, kui arvuti alal pädevamad inimesed tuleksid appi oma eakatele lähedastele või vähemate kogemustega sõpradele, et neile veebiavarustes seiklemisega seotud ohtusid selgitada.


Priit Sibul: olulised küsimused ootavad siiani vastuseidKaheldamatult saadab tänavu parlamendi ja üleüldse poliitika sügishooaega peaminister Kaja Kallase idasuunalise pereäriga seonduv. Kuigi skandaal on väldanud juba nädalaid, ei ole meil endiselt vastuseid.
Meedias on peaminister rääkinud, kuidas ta on teinud kõike läbipaistvalt ja vastanud kõigile, ka ajakirjanike küsimustele, kuid tegelikkuses hoiab ta tähtsat infot kiivalt varjus ning takistab nii riigikogu kui ka neljanda võimu tööd tõe väljaselgitamisel.
Selle skandaali kõige olulisem ja senini vastuseta küsimus on, kas peaminister Kaja Kallas on meile alati rääkinud tõtt. Kuidas on võimalik, et ta annab 372 000 eurot laenu, teadmata, milleks seda kasutatakse. «See pole eluliselt usutav,» on üks enim kõlanud väide. Kuid alternatiiv, et ta tõesti ei uurinud seda oma abikaasalt, on võimalik ja isegi rohkem häiriv, sest see näitab hooletust, mida peaministriametis endale lubada ei saa.
Mitmesuguste küsimuste käigus on vastuste asemel esile kerkinud ainult uus hulk vastamata küsimusi. Riigikogu korruptsioonivastase erikomisjoni liikmetele saadeti küll pärast avalikku istungit lepingud, aga need ei kajasta kogu laenu 372 000 euro suurust mahtu, samuti ei ole komisjoni liikmetel aimugi summade liikumisest.
Ei ole nõnda, nagu peaminister ütleb: «Te tahate mind täiesti alasti kiskuda.» Mina ise palusin nimetatud komisjonis mitmel korral konkreetselt lepinguid ja raha liikumist kinnitavaid pangadokumente, et hajutada kõik kahtlused ning saada vastused oma küsimustele, mis võiks puudutada vähimatki kõrvalekallet.
Kogu selle skandaali vältel on peaministrit saatnud puuduliku kommunikatsiooni kuvand – kõik algas sellest, kui ta jättis teema avalikustanud ERRi küsimustele vastamata ning sammus samal päeval ära ka ebamugavate küsimuste eest. See suhtlemiskrahh on jätkunud tänaseni.
Avalikul istungil ei suutnud peaminister mulle vastata, kas ta andis laenu aastal 2022 või 2023. Nüüdseks on selgunud, et kuna laen anti 2022. aasta jaanuaris, oleks seda pidanud kajastama juba ka 2022. aasta majanduslike huvide deklaratsioon. Seal see aga ei kajastunud ja põhjus ei ole meile teada.
Tegemist on poliitilise kriisiga, seetõttu peab ka lahendus olema poliitikute ja erakondade esimeeste otsustada ja selle pusa lahti harutamise saab algatada vaid peaminister Kallas.
Endiselt on õhus küsimus eetikast ja moraalist, mille lati Kaja Kallas ise enda suhtes on väga kõrgele ajanud. Ta peab vastama ja tõendama, et on rääkinud tõtt, kui väidab, et andes laenu 372 000 eurot, ei ole tal aimugi, milleks abikaasa ettevõte seda raha kasutas.
Kui ta aga samas laenas kümneid kordi väiksemaid summasid sõbrannale, teadis ta väga hästi, et osa sellest läks ilusalongi ja teine osa restorani tegemiseks. Selles kõiges on nõnda palju ebakõla, et jutt kokku ei ole ammu enam usutav ja peaminister on usalduse kaotanud.
Usalduse kaotanud peaminister on oma koalitsiooniga umbe jooksutanud kogu poliitilise välja ega soovi sellele mingit lahendust leida. Valimistel ei lubanud keegi homoabielu seadustamist ega maksude tõstmist, rääkimata uute maksude kehtestamisest. Aga see ei seganud koalitsioonil kõike seda teostamast.
See ongi põhjus, miks opositsioon algatas laiaulatusliku obstruktsiooni. Tegemist on poliitilise kriisiga, mitte põhiseadusliku ega õiguslikuga, seetõttu peab ka lahendus olema poliitikute ja erakondade esimeeste otsustada ja selle pusa lahti harutamise saab algatada vaid peaminister Kallas.
Isamaa ei ole nõus vaikselt pealt vaatama, kuidas asjad kihva keeratakse. Seni Eestit hästi teeninud madal maksukoormus visatakse prügikasti. Tulevast aastast tõusevad meie vastuseisust olenemata tulumaks, käibemaks, maamaks ning kaovad mitmed seni tulumaksuvabastusega seotud hüved, nii laste kui abikaasaga seotud maksuvabastused.
Ja see kõik juhtub perioodil, kui käib sõda ning on üldine majanduslangus. Valitsuse kehtestatud maksutõusud on bensiin selle lõkke «kustutamiseks» ja on mõistetav, et maksutõusud vaid võimendavad majanduslangust.
Seekord on mõistlik võtta eeskuju naaberriigist Lätist, kus oodatakse esmalt olukorra rahunemist, et siis erisuguste ning hoolikalt huvigruppidega läbi arutatud meetmetega riigi rahandus- ja majanduskeskkonda mõjutada. Meil aga plaanitakse ootamise asemel uusi maksegi kehtestada.
Vahel tundub, et valitsus ei tajugi neid probleeme, mis meie ühiskonna ees seisavad, ja toimetab nagu silmaklappidega hobune.
Lõplikult pole loobutud ka ilmselt edasi lükatavast automaksust, mille väljatöötamiskavatsus oleks võinud olla ühelauseline: soovime riigieelarvesse täiendavalt 120 miljonit eurot. Kõik muu seal kirjeldatu on piinlik sõnavaht autode vähendamisest linnades kliimaeesmärkideni välja. Välja paistab ausalt ja ainult see, et soovitakse kehtestada varamaks autoomanikele ja nende taskust saada täiendavad 120 miljonit eurot.
Isamaa soovib ja soovitab ka valitsusele panna automaksule lõplikult pidurit. Ning kujunenud olukorras vaadata üle ka juba otsustatud maksutõusud. Sest loodetud täiendava eelarvetulu asemel ajavad need ettevõtteid pankrotti, mille tulemusel inimesed töö kaotavad.
Meil on vaja reageerida targalt ning aidata oma ettevõtteid nõnda, et odavnev Rootsi kroon, mis muudab meie ekspordi sinna veelgi keerulisemaks, saaks adekvaatse reaktsiooni. Praegune olukord aga võimendab välistest teguritest tulenevaid probleeme.
Vahel tundub, et valitsus ei tajugi neid probleeme, mis meie ühiskonna ees seisavad, ja toimetab nagu silmaklappidega hobune. Välisest julgeoleku ja sõjaolukorrast sõltumata jätkatakse ühiskonna polariseerimist ning asja ei tee paremaks ka niinimetatud vihakõne seadus.
Nõukogudeaegsed inimesed mäletavad, mida tähendas valel ajal või seltskonnas valede sõnade ütlemine. Kes seda aega taga igatseb? Meie põhiseadus on meid tänini hästi teeninud, meil ei ole tuvastatud laiaulatuslikke probleeme, mida peaks uus seadus lahendama. Ometi soovib uus koalitsioon seda ellu viia ja viivadki sõnumiga, et neil on hääled.
Soovime rahulikku meelt ja targalt toimetamist. Meil on vaja aru saada, milliseks see kriis kujuneb, et sellele õige diagnoos ja ravi panna. Ennetada on ka vaja, aga selle valitsuse ennetus on bensiiniga lõkke kustutamine ja seda ei soovi ma isegi vaenlasele.


Seitse miljonit eurot kelmideleSumma, mida inimesed pettuste tõttu sel aastal Eestis kelmidele kaotavad, küündib 6-7 miljoni euroni. Viis eurot ehk üks korralik lõunasöök keskmiselt iga eestimaalase kohta ei tundu ju palju, kuid meie seas on samas ohvreid, kelle kaotus panga-, investeerimis- või pakikelmuste tõttu ulatub kümnete tuhandeteni ning võib tähendada unistuste purunemist.
Usun, et enamik inimesi on kelmuste ohust teadlikud, kuid siiski ollakse eestlaslikult üleolevad ja enesekindlad: minuga seda ikka ei juhtu, olen ettevaatlik. Kuid petturid on osavad manipuleerijad ning isegi kui võõra kõne vastu võtnud inimeses tekibki alguses kahtlus, osatakse seda hajutada ahvatlevate lubadustega või hoopis hirmutamisega.

Tänapäeva e-maailmas tuleb end autoriseerida igal sammul, isikutuvastamist küsitakse mõnel puhul isegi ettevõtte kõneootejärjekorda saamiseks. Nii sisestavad agaramad veebitarbijad Smart-ID koodi päevas kümneid kordi ning varem või hiljem võivad teha lihtsalt näpuka: sisestada koodi kelmi seatud lõksu.

Tegelikult on soovitused veebiturvalisuse osas lihtsad. Ärge sisestage tundmatul veebilehel oma koode ega laske neid kellelgi teisel sisestada. Olge umbusklikud ebareaalsete investeerimis- või muude pakkumiste suhtes. Lõpetage kahtlasena tunduv kõne.
Päris paranoiliseks ei tasu siiski minna, sest suur osa tundmatult numbrilt tulevaid kõnesid võivad olla ka asja pärast. Aga eelkõige: säilitage rahu, sest kelmid rõhuvad enamasti kiirusele - kas on tegu just teile mõeldud eripakkumisega või hirmutatakse hädaolukorraga, mis vajab kohest lahendamist.
Veebi ja e-kirjade puhul on üks asi, mida ma ise alati jälgin: saatja domeeni aadress. Kui veebibrauseri aadressiribal või meiliaadressis on domeeni aadressis midagi imelikku või võõrapärast, muutun kohe valvsaks. Ma kindlasti ei vasta meilidele, mille saatja on näiteks info@eestiomniva.com ega kliki linkidele, mis tahavad mind mõnele kahtlasele välismaise lõpuga aadressile suunata. Hiirega üle lingi liikudes on selle tegelik aadress kohe nähtav.
Kõiki asju, mida me pole teadaolevalt tellinud või mille vastu huvi tundnud, ei pea siiski kahtlaseks liigitama. Ning kindlasti aitaks kelmide vastu, kui arvuti alal pädevamad inimesed tuleksid appi oma eakatele lähedastele või vähemate kogemustega sõpradele, et neile veebiavarustes seiklemisega seotud ohtusid selgitada.

"Kindlasti aitaks kelmide vastu see, kui arvuti alal pädevamad inimesed tuleksid appi oma eakatele lähedastele või vähemate kogemustega sõpradele."

TOMI SALUVEER;ajakirjanik


Olulised küsimused ootavad siiani vastuseidValgast pärit ja Põlvamaa elu suunanud rahvasaadik leiab, et peaminister Kaja Kallas on usalduse kaotanud. Samuti ei pea ta õigeks plaanitavaid maksutõuse, mis tema hinnangul vaid võimendavad majanduslangust.Kaheldamatult saadab tänavu parlamendi ja üleüldse poliitika sügishooaega peaminister Kaja Kallase idasuunalise pereäriga seonduv. Kuigi skandaal on väldanud juba nädalaid, ei ole meil endiselt vastuseid. Meedias on peaminister rääkinud, kuidas ta on teinud kõike läbipaistvalt ja vastanud kõigile, ka ajakirjanike küsimustele, kuid tegelikkuses hoiab ta tähtsat infot kiivalt varjus ning takistab nii riigikogu kui ka neljanda võimu tööd tõe väljaselgitamisel.Selle skandaali kõige olulisem ja senini vastuseta küsimus on, kas peaminister Kaja Kallas on meile alati rääkinud tõtt. Kuidas on võimalik, et ta annab 372 000 eurot laenu, teadmata, milleks seda kasutatakse. «See pole eluliselt usutav,» on üks enim kõlanud väide. Kuid alternatiiv, et ta tõesti ei uurinud seda oma abikaasalt, on võimalik ja isegi rohkem häiriv, sest see näitab hooletust, mida peaministriametis endale lubada ei saa.Mitmesuguste küsimuste käigus on vastuste asemel esile kerkinud ainult uus hulk vastamata küsimusi. Riigikogu korruptsioonivastase erikomisjoni liikmetele saadeti küll pärast avalikku istungit lepingud, aga need ei kajasta kogu laenu 372 000 euro suurust mahtu, samuti ei ole komisjoni liikmetel aimugi summade liikumisest.Ei ole nõnda, nagu peaminister ütleb: «Te tahate mind täiesti alasti kiskuda.» Mina ise palusin nimetatud komisjonis mitmel korral konkreetselt lepinguid ja raha liikumist kinnitavaid pangadokumente, et hajutada kõik kahtlused ning saada vastused oma küsimustele, mis võiks puudutada vähimatki kõrvalekallet.Kogu selle skandaali vältel on peaministrit saatnud puuduliku kommunikatsiooni kuvand - kõik algas sellest, kui ta jättis teema avalikustanud ERRi küsimustele vastamata ning sammus samal päeval ära ka ebamugavate küsimuste eest. See suhtlemiskrahh on jätkunud tänaseni.Avalikul istungil ei suutnud peaminister mulle vastata, kas ta andis laenu aastal 2022 või 2023. Nüüdseks on selgunud, et kuna laen anti 2022. aasta jaanuaris, oleks seda pidanud kajastama juba ka 2022. aasta majanduslike huvide deklaratsioon. Seal see aga ei kajastunud ja põhjus ei ole meile teada.Endiselt on õhus küsimus eetikast ja moraalist, mille lati Kaja Kallas ise enda suhtes on väga kõrgele ajanud. Ta peab vastama ja tõendama, et on rääkinud tõtt, kui väidab, et andes laenu 372 000 eurot, ei ole tal aimugi, milleks abikaasa ettevõte seda raha kasutas.Kui ta aga samas laenas kümneid kordi väiksemaid summasid sõbrannale, teadis ta väga hästi, et osa sellest läks ilusalongi ja teine osa restorani tegemiseks. Selles kõiges on nõnda palju ebakõla, et jutt kokku ei ole ammu enam usutav ja peaminister on usalduse kaotanud.Usalduse kaotanud peaminister on oma koalitsiooniga umbe jooksutanud kogu poliitilise välja ega soovi sellele mingit lahendust leida. Valimistel ei lubanud keegi homoabielu seadustamist ega maksude tõstmist, rääkimata uute maksude kehtestamisest. Aga see ei seganud koalitsioonil kõike seda teostamast.See ongi põhjus, miks opositsioon algatas laiaulatusliku obstruktsiooni. Tegemist on poliitilise kriisiga, mitte põhiseadusliku ega õiguslikuga, seetõttu peab ka lahendus olema poliitikute ja erakondade esimeeste otsustada ja selle pusa lahti harutamise saab algatada vaid peaminister Kallas.Isamaa ei ole nõus vaikselt pealt vaatama, kuidas asjad kihva keeratakse. Seni Eestit hästi teeninud madal maksukoormus visatakse prügikasti. Tulevast aastast tõusevad meie vastuseisust olenemata tulumaks, käibemaks, maamaks ning kaovad mitmed seni tulumaksuvabastusega seotud hüved, nii laste kui abikaasaga seotud maksuvabastused.Ja see kõik juhtub perioodil, kui käib sõda ning on üldine majanduslangus. Valitsuse kehtestatud maksutõusud on bensiin selle lõkke «kustutamiseks» ja on mõistetav, et maksutõusud vaid võimendavad majanduslangust.Seekord on mõistlik võtta eeskuju naaberriigist Lätist, kus oodatakse esmalt olukorra rahunemist, et siis erisuguste ning hoolikalt huvigruppidega läbi arutatud meetmetega riigi rahandusja majanduskeskkonda mõjutada. Meil aga plaanitakse ootamise asemel uusi maksegi kehtestada.Lõplikult pole loobutud ka ilmselt edasi lükatavast automaksust, mille väljatöötamiskavatsus oleks võinud olla ühelauseline: soovime riigieelarvesse täiendavalt 120 miljonit eurot. Kõik muu seal kirjeldatu on piinlik sõnavaht autode vähendamisest linnades kliimaeesmärkideni välja. Välja paistab ausalt ja ainult see, et soovitakse kehtestada varamaks autoomanikele ja nende taskust saada täiendavad 120 miljonit eurot.Isamaa soovib ja soovitab ka valitsusele panna automaksule lõplikult pidurit. Ning kujunenud olukorras vaadata üle ka juba otsustatud maksutõusud. Sest loodetud täiendava eelarvetulu asemel ajavad need ettevõtteid pankrotti, mille tulemusel inimesed töö kaotavad.Meil on vaja reageerida targalt ning aidata oma ettevõtteid nõnda, et odavnev Rootsi kroon, mis muudab meie ekspordi sinna veelgi keerulisemaks, saaks adekvaatse reaktsiooni. Praegune olukord aga võimendab välistest teguritest tulenevaid probleeme.Vahel tundub, et valitsus ei tajugi neid probleeme, mis meie ühiskonna ees seisavad, ja toimetab nagu silmaklappidega hobune. Välisest julgeoleku ja sõjaolukorrast sõltumata jätkatakse ühiskonna polariseerimist ning asja ei tee paremaks ka niinimetatud vihakõne seadus.Nõukogudeaegsed inimesed mäletavad, mida tähendas valel ajal või seltskonnas valede sõnade ütlemine. Kes seda aega taga igatseb? Meie põhiseadus on meid tänini hästi teeninud, meil ei ole tuvastatud laiaulatuslikke probleeme, mida peaks uus seadus lahendama. Ometi soovib uus koalitsioon seda ellu viia ja viivadki sõnumiga, et neil on hääled.Soovime rahulikku meelt ja targalt toimetamist. Meil on vaja aru saada, milliseks see kriis kujuneb, et sellele õige diagnoos ja ravi panna. Ennetada on ka vaja, aga selle valitsuse ennetus on bensiiniga lõkke kustutamine ja seda ei soovi ma isegi vaenlasele."Vahel tundub, et valitsus ei tajugi neid probleeme, mis meie ühiskonna ees seisavad, ja toimetab nagu silmaklappidega hobune.""Tegemist on poliitilise kriisiga, seetõttu peab ka lahendus olema poliitikute ja erakondade esimeeste otsustada ja selle pusa lahti harutamise saab algatada vaid peaminister Kallas."PRIIT SIBUL, RIIGIKOGU LIIGE (ISAMAA)


Kui neid mälestisi ees ei oleks!UNESCO maailmapärandi komitee kandis 15. septembril Kiievi ja Lvivi linna ohustatud maailmapärandi nimekirja. Neist Kiievi territooriumil asuvad 11. sajandist pärit Püha Sofia peakirik ja Petšerski koobasklooster on ka eraldi mälestistena samas nimekirjas. Nagu aga lähiajalugu on näidanud, ei päästa maailma kultuuripärandi absoluutses tipus olemine neid looduskatastroofide ja veelgi enam inimeste poolt esile kutsutud purustustegevuse eest. Nii juhtus ususõdade käigus Talibani purustatud maailma suurimate ja maailmpärandi nimekirjas olnud Buddha kujudega looduskaitsealuses Bamjani orus. Nii juhtub igapäevaselt ka Ukrainas, mille kultuuripärandit Vene väed süstemaatiliselt hävitavad.Aga sõjategevus pole ainus, mis pärandit, eriti ehituspärandit ohustab. Samalaadseks ohuks võib olla mälestiste omanike ja ka teiste inimeste hoolimatus, kasutusest väljalangemine, sobimatud uusarendused ning ka rahapuudus. Just viimane on viimastel kümnenditel muutunud pea igapäevseks mureks Euroopa ja ka Eesti muinsuskaitses.Seetõttu kutsutigi kümme aastat tagasi Euroopas ellu seitsme enimohustatud mälestise programm, mille fookus oli suunatud tähelepanu juhtimisele ohus olevale kultuuripärandile. Programmi juhib Euroopa Nostra koostöös Euroopa Investeerimispanga Instituudiga, neid toetab Euroopa Liidu programm «Loov Euroopa». Igal aastal valitakse esitatud kandidaatide hulgast välja seitse mälestist. Ning kuigi igaüht neist toetatakse vaid 10 000 euroga, on see summa mõeldud pigem edasiste sammude seadmiseks. Toob ju nimekirja valituks osutumine paigale kaasa avalikku rahvusvahelist tähelepanu ning aitab kaasa era- ja avaliku raha investeerimisele mälestise säilitamisel ja kasutamisel.Eesti Muinsuskaitse Seltsi initsiatiivil arvati 2016. aastal Euroopa enimohustatud mälestiste hulka ka Tallinnas Kalamajas paiknev Patarei merekindlus. Täna Patareis toimuvale vaadates võib julgelt väita, et tänu saadud impulsile ja omanike heaperemehelikule tegevusele on Patarei hävimisest päästetud ning sellest uus kultuurikeskus kujunemas.Kõigil aga nii hästi ei lähe! Selle kujukaks näiteks on uue ooperiteatri saaga Estonia juurdeehituse näol. Tegelikult on tegemist juba kolmanda katsega üle kolmekümne aasta vindunud probleemi lahendada, millele andis tõuke Kumu ja EMTA juurdeehituse kulkapoolse rahastamise edukas eksperiment. Julgust seda Estonia juurdeehituse puhul korrata andis ka riigikogu kultuurikomisjon, kes pidi esitatud objektide hulgast tegema lõpliku valiku.Nagu mainis ühes lühikeses eravestluses komisjoni esimees Aadu Must, ei saavat ta ilma Sükuta Tartusse tagasi minna. Kui juba Süku nimekirja sai, siis pidi pealinn Tallinn saama ka uue ooperiteatri. Kahjuks vormistati puhtalt poliitiline otsus nii kultuurikomisjonis kui riigikogu üldistungil olemasoleva hoone juurdeehitusena, mistõttu puudub ilma tollast otsust muutmata ka kindlus uut asukohta otsima hakata.Samas ei tohiks tollased otsustajad väita, et nad ei olnud varitsevatest ohtudest informeeritud. Kuna küllaltki pikaks veninud arutelu ajal möödus ka 25 aastat päevast (7. detsember 1997), mil Tallinna vanalinna kaitseala lülitati maailmapärandi nimistusse, siis saatsin nii kultuurikomisjoni kui riigikogu liikmetele kirjaliku ülevaate probleemidest, mida säärane asukohavalik kaasa toob. Tegemist ei ole ju mitte ainult Estonia ooperiteatri kui ehitusmälestise, vaid kompleksmälestisega, mille hulka kuuluvad nii linna idakülge kaitsnud bastionaalvööndi väikese bastioni müürid ja nendealune eeslinna kultuurikiht kui ka ajaloomälestisena kirjas olev uus turg, mille territooriumil leidsid 16. oktoobril 1905 aset ühed kõige verisemad sündmused Tallinna ajaloos.Ning ära ei tohiks unustada ka tõsiasja, et alates 1978. aastast armastatud rahvakirjaniku nime kandva pargi näol on tegemist Tallinna looduskaitsealuse keskpargiga, mille tähendus ajal, kui Tallinn on Euroopa rohepealinn, ja ka hiljemalt, on hoopis teine kui mõnel suvalisel rohuplatsil perifeerias.Kuigi peale riiklikult tähtsate ja kulka rahastatavate ehitiste nimekirja välja kuulutamist hakati kritiseerima sellele asukohavalikule oponeerijaid ja erinevates ekspertkomisjonides argumenteeritud vastuväiteid esitanuid (ca 50 eksperti), samuti kutsuti üles linnapea Mihhail Kõlvarti mahavõtmisele, siis usalduse kaotuse tõttu vabastas valdkonda kureeriv abilinnapea Madle Lippus vaid linna muinsuskaitset juhtinud Boris Duboviku. Ka kulka juhi Margus Allikmaa mulle telefonis väljaöeldud arvamus muinsuskaitse seaduse muutmise vajadusest ei ole laiemat kõlapinda leidnud. Vastasel juhul olekski tegemist ühe kitsa huviringkonna tellitud parandusega ehk korruptsiooniga.Olles olnud eelmise Estonia asukohavalikuga tegelenud nn Aivar Mäe komisjoni liige, julgen küll öelda, et ka loodetav juurdeehitus ei lahenda ooperiteatri ruumimuresid, mistõttu nimetatud komisjon selle juba eos välistas. Miks aga tookordne initsiatiiv sumbus, peate küsima tollastelt kultuurijuhtidelt! Nagu kahjuks näitab rahvusraamatukogu (jmt kultuuriobjektide) renoveerimise juhtum, peab ka tänane kultuuriminister Heidy Purga, kes oli ka Estoniaga seotud otsuste tegemise vahetu osaline, tõsiselt kaaluma, kas on ikka õige aeg sadu miljoneid betooni paigutada.On ju ooperiteatri eest võitlejate asukohavaliku üheks põhiargumendiks olnud väide, et teise kohta ehitamiseks puudub raha. Sama põhjendus oli ka olemasoleva teatrihoone ehitamisel 110 aastat tagasi. Nagu näitab aga eelmisel aastal maailmapärandi nimekirjas olnud Liverpooli kui üleatlandilise kaubalinna näide, ei peitu õnn või õnnetus ainult rahas. Selleks võivad olla ka valed otsused.Kuigi Briti saartel religiooni aseaineks oleva «jalgpalliideoloogia» tõttu oli Liverpool olnud uue jalgpallistaadioni ja seda ümbritseva infrastruktuuri ehituskavade tõttu juba aastaid ohustatud mälestiste nimekirjas, andsid kohalikud võimud vutifännide survele lõpuks järele. Tagajärg oli muidugi karm - Ühendkuningriik on ühe maailmapärandi nimistus oleva mälestise võrra vaesem.Jääb siiski loota, et Tallinnaga nii ei juhtu! See sõltub aga otsustajate julgusest oma varasemaid otsuseid revideerida."Täna Patareis toimuvale vaadates võib julgelt väita, et tänu saadud impulsile ja omanike heaperemehelikule tegevusele on Patarei hävimisest päästetud.""Ollesolnud eelmise Estonia asukohavalikuga tegelenud nn Aivar Mäe komisjoni liige, julgen küll öelda, et ka loodetav juurdeehitus ei lahenda ooperiteatri ruumimuresid."JAAN TAMM ajaloolane ja muinsuskaitsja


Soome politsei hoiatab mehi: internetis levib uus väljapressimise viisIda-Uusimaa politseijaoskonna juhi Ilkka Koskimäki sõnul on politsei operatiivvõimekus endiselt väga hea, kuigi suvel oli uudis ressursipuuduses vaevleva politseijaoskonna tõsisest kriisist. Uurijate töölaual on ligi 18 000 pooleliolevat kriminaalasja.
Kriis on vale sõnavalik. Saame hakkama iga asjaga. See puudutab peamiselt ranget prioriteetide seadmist, st millistele asjadele keskendume, märgib Koskimäki.
Muidugi on meie töötajatel olnud raske, kuid nüüd oleme lootusrikkad. Järgmiseks aastaks saame umbes 30 uut politseinikku. See on märkimisväärne hulk, ütles Koskimäki õhtuses intervjuus MTV saatele Rikospaikka.
Veel paar aastat tagasi oli Ida-Uusimaal menetluses koguni 25 000 kriminaalasja. Seega on praegu umbes 7000 juhtumit vähem.
„Kuigi viimastel aastatel on aastas tulnud üle 60 000 uue asja, oleme sellegipoolest suutnud koormust vähendada ehk teatud viisil imesid korda saata,” ütles Koskimäki.
Rikospaikkale antud intervjuus rääkis politseijuht ka internetikuritegevusega seotud nähtusest, kus ohvritelt, tavaliselt meestelt, on alastifotodega raha välja pressitud. Koskimäki sõnul on alastifotodega väljapressimiste arv kasvanud ning osa ohvreid on ka väljapressijale või väljapressijatele maksnud.
Ühel või teisel viisil saadakse kellegi alastifoto. Tavaliselt juhtub see fiktiivse või muu suhte loomisega, kus mees usub, et tal on kõnealuse inimesega tõesti kontakt. Huviline mees saab seejärel erinevatelt osapooltelt väljapressimise sõnumeid, kus nõutakse raha ähvardusel, et muidu need fotod avalikustatakse.


Investoreid ähvardab nn „seatapu“ pettus: algul nuumatakse, pärast veristatakseKrüptomaailmas on nn seatapu-petuskeemid viimase aastaga laialt levima hakanud, järsult on tõusnud ka kaotatud summad. Kuidas pettusi ära tunda ja end kaitsta?
Möödunud aastal kahekordistus üle maailma nn „seatapu“ (ingl. k. pig butchering) petuskeemide kasutamine, nähtub üle maailma tegutseva krüptobörsi Binance uuringust. Tegu on laialt levinud petuskeemiga, juhtumeid on olnud ka Eestis. Seatapu-skeemide arvu kasvu toidab ilmselt investorite kasvav huvi digitaalsete varade vastu. Pettuste arv on aga tõusnud kõigis finantsiga seotud tööstusharudes, see ei ole vaid krüptosektori mure.
Krüptoga seotud petuskeemide hüppelise kasvu taga võib küll olla kogenematute investorite sisenemine turule, kus petturid kasutavad ära teadmiste puudumist uuest varaklassist. Keerulise ja pikaajalise pettuse ohvriks võib langeda aga ka kogenud investor või teadlik krüptokasutaja. Seega, mis on seatapu-petuskeem?
„Seatapp“ on investeerimispettuste liik, mis on suunatud kogenematutele või ettevaatamatutele investeerimishuvilistele. Kurjategijad meelitavad – nagu ikka – ohvreid kõrgete tootluste ja kaasneva glamuurse eluviisiga. Eriliseks teeb sedalaadi rünnaku ajaline raam: enamasti „ehitavad“ pahalased usaldust üles tavapärasest pikema aja jooksul.
Võltspilt usaldusväärsusest
Sellest on tulnud ka pettuse nimi, sest ohvreid „nuumatakse“ aja jooksul. Mõningatel juhtudel võivad kurjategijad usalduse tekitamiseks ohvritele isegi väiksemaid väljamakseid teha. Nõnda luuakse võltspilt usaldusväärsusest, kuni ohvrid on nõus panustama suuremaid summasid. Seejärel aga petturid kaovad koos pahaaimamatute inimeste säästudega.
Peale pikema ajaraami ei ole seatapu-petuskeemides midagi üleliia uut, küberkurjategijad kasutavad juba tuttavaid võtteid. Tegemist võib olla näiteks veenmistaktikaga, kus pahalane esineb mõne usaldusväärse asutuse töötajana ja veenab psühholoogilisi võtteid kasutades inimest välja andma oma koode, midagi allkirjastama, privaatvõtmeid avaldama või lihtsalt ülekannet tegema. Seatapu-skeemi puhul kestab ettevalmistav protsess pikemalt, et lõpus juba suurem noos välja petta.
Levinud on ka romantika-pettused, kus ohvriteks inimesed, kes kaaslast otsivad. Kui ohvriga on juba mõnda aega suheldud, manipuleeritakse nad investeerima rämpsu või ostma väärtusetuid krüptovarasid. Samuti kasutavad kurjategijaid seatapu-skeemis nn. väljumispettust (exit scam), mille puhul luuakse ilus fassaad edukast alustavast ettevõttest või platvormist, kuhu kaasatakse investeeringuid. Kui need aga käes, haihtub loodud illusioon koos heausksete inimeste varaga.
Laiemalt on hakanud levima ka nn. pumpa-ja-putka (pump’n’dump) skeem, kus valeinfo ja -lubaduste abil „pumbatakse“ mõne vähetuntud või ka päris uue krüptovaluuta väärtus kiirelt üles. Seejärel müüvad kurjategijad endale kuuluvad ühikud täispuhutud hinnaga pahaaimamatutele investoritele maha ja pistavad saadud noosiga putku. Ohvritele jääb piltlikult kätte katkine õhupall, mis nägi õhku täis olles ilus välja ja mille nad kalli raha eest ostsid.
Kuidas vältida ohvriks langemist? Selleks, et mitte oma raha kurjategijatele kaotada, tuleks järgida neidsamu lihtsaid meetmeid, millest on juba palju juttu olnud. Seatapu-skeemide ära tundmine on aga mõneti keerulisem, kuna usalduse ehitamiseks näevad kurjategijad rohkem vaeva, seega on asjakohane need lihtsad meetmed taas üle korrata.
Esiteks, kui pakkumine tundub liiga hea, et olla tõsi, siis ta seda tõenäoliselt ka on. Ulmelised tootlused ei saa olla jätkusuutlikud, kui lubadus ületab näiteks 15% aastas, peaks häitetuli kohe süttima. See ei tähenda kahjuks, et kõik alla 15% on turvaline – petturid võivad öelda mida iganes.
Teiseks, alati tuleb alati teha taustauuringuid. Keerukamad petuskeemid, nagu seatapp, võivad olla üles ehitanud põhjalikud veebifassaadid. Selle vastu aitab näiteks riiklikesse andmebaasidesse päringute tegemine, et näha, kas ettevõte on kuskil ka päriselt registreeritud. Kui selleks puuduvad oskused, tasub pöörduda mõne teadlikuma lähedase poole ja küsida nõu. Ilusaid pilte, tõusvaid graafikuid ja kuvatõmmiseid suurtest summadest võivad genereerida kõik, suhtu neisse skepsisega.
Kolmandaks, ära kiirusta otsustamisega. Kurjategijad püüavad oma ohvreid survestada väidetega nagu „nii hea pakkumine kehtib vaid täna,“ „Osta kohe ja võida,“ aga otsuseid ei tohi teha kiirelt. Mõtle alati läbi, mida sa täpselt teed ja aruta seda ka sõprade või perega.
Neljandaks, ole ettevaatlik pakkumiste suhtes, mis tulevad küsimata. Petturid võtavad ohvritega sageli ise ühendust mõnes sotsiaalmeediakanalis, sõnumirakenduses või isegi telefonitsi. Usaldusväärsed ettevõtted ja inimesed ei kasuta üldiselt agressiivseid müügitaktikaid ega võta inimestega eraviisiliselt ühendust.
USA Föderaalse juurdlusbüroo (FBI) andmetel hüppasid seatapu-skeemide kahjud 2021. aasta 1,45 miljardilt dollarilt 2022. aastal 3,31 miljardi dollarini ehk 127%. Krüptovaluutadega seotud pettused tõusid 2021. aasta 907 miljonilt dollarilt 2022. aastal 2,57 miljardile dollarile, ehk 183% võrra. Binance'i üleilmsed uuringud näitavad seatapu-tüüpi petuskeemide arvu u. 100% suurenemist 2022. aastast 2023. aastani.
Need numbrid nõuavad: alati, kui juttu on raha liigutamisest, ole eriti tähelepanelik. Hoia kindlasti pidevalt silm peal ka oma investeeringutel. Juhul, kui veidigi kahtled, et oled langenud või langemas küberpettuse ohvriks, võta ühendust politseiga, platvormide klienditeenindustega ja vajadusel külmuta kõik asjassepuutuvad kontod, vaheta paroolid. Samuti tasub end kursis hoida uudistega küberkuritegevusest, sest petturid võtavad kasutusele uusi meetodeid või täiustavad vanu. Ühiskondlik teadlikkus ja tark tegutsemine on võti, et hoida ära küberkuritegevust.


Valitsus toetas maksumenetluse tõhustamistTALLINN, 21. september, BNS – Valitsus kiitis neljapäevasel istungil heaks maamaksuseaduse ja maksukorralduse seaduse muutmise eelnõu, mille kohaselt muudetakse dokumentide elektroonilise kättetoimetamise reegleid, mis tõhustab maksumenetlust.
Eelnõu kohaselt loetakse juriidiliste isikute puhul dokumendid edaspidi kättetoimetatuks viie tööpäeva möödumisel alates nende üleslaadimisest e-maksuametisse või siis alates dokumendi edastamisest meilile. Täna eeldab dokumentide kättetoimetamiseks lugemine seda, et juriidiline isik kas avab dokumendi e-maksuametis või siis kinnitab nende kättesaamist meilil, teatas valitsuse kommunikatsioonibüroo.
Maksu- ja tolliamet (MTA) suhtleb edaspidi juriidiliste isikutega ainult elektrooniliselt, seega enam ei pea MTA üldreeglina edastama juriidilistele isikutele ühtegi dokumenti paberkandjal. Täna peab MTA juriidilistele isikutele edastama dokumendid nende soovi korral ka paberkandjal.
Ka füüsiliste isikute lõikes piiratakse õigust saada dokumente paberkandjal – kui füüsiline isik on dokumendi kätte saanud juba elektrooniliselt – avanud selle e-maksuametis või kinnitanud selle kättesaamist elektronposti aadressil –, siis pole tal enam õigust nõuda sama dokumenti paberkandjal. Muus osas eelnõu füüsilisi isikuid ei puuduta.
Seadus on plaanitud jõustuma 1. jaanuaril 2024.
Tallinna toimetus, +372 56 505 306, majandus@bns.ee
Baltic News Service


Valitsus kinnitas seisukohad pankade kriisiohje EL-i raamistiku osasTALLINN, 21. september, BNS – Valitsus kinnitas neljapäevasel istungil Eesti seisukohad Euroopa Komisjoni pankade kriisiohje- ja hoiusekindlustusraamistiku reformi ettepanekute kohta; Eesti hinnangul ei ole komisjon reformi elementides saavutanud parimat võimalikku tasakaalu.
Kriisiohje- ja hoiusekindlustusraamistiku ehk CMDI raamistiku peamised eesmärgid on säilitada finantsstabiilsus ja hoiustajate usaldus ning kaitsta maksumaksjaid pankade maksejõuetuse korral. Nende eesmärkide saavutamiseks peab raamistik tagama panga maksejõuetusega seotud kahju katmise erasektori vahenditega, minimeerides samal ajal avaliku sektori vahendite kasutamise riski, teatas valitsuse kommunikatsioonibüroo.
CMDI reformi eesmärk on hõlmata kriisilahenduse alla need keskmise suurusega ja väiksemad pangad, kes on avalikku huvi arvestades praeguses raamistikus kriisilahenduseks liiga väiksed, kuid likvideerimiseks liiga suured.
Praegu kehtiva süsteemi tugevdamiseks on komisjon teinud ettepaneku avaliku huvi hindamise täpsustamiseks pangakriiside ohjamisel, et raskustes väiksemad ja keskmise suurusega pangad saaksid samuti kohaldada kõiki kriisiohjevahendeid.
Komisjon on teinud ettepaneku ka hoiuste tagamise skeemi vahendite kasutamise hõlbustamiseks kriisiohjevahendite rahastamisel, sealhulgas väiksemate ja keskmise suurusega pankade kriisilahendusmenetluse puhul. Selleks muudetakse nõuete rahuldamise järjekorda maksejõuetuse korral ja ühtlustatakse vähima kulu testi.
Lisaks on tehtud ettepanek raamistiku prognoositavamaks ja tõhusamaks muutmiseks, sealhulgas hoiuste kaitse ulatuse laiendamine avaliku sektori üksustele, klientide nimel pangas hoiustatud investeerimisühingute, makse- või e-raha asutuste vahendid ning erakordsetest elusündmustest tulenevate ajutiselt suurte hoiuste tagamise ühtlustatud määra tõstmine 500 000 euroni.
Neli suuremat Eestis tegutsevat panka – Swedbank, SEB, Luminor ja LHV – kuuluvad Euroopa Liidus keskse kriisilahenduse alla. Kui mõni väiksem Eestis tegutsev pank satub raskustesse, siis praeguse raamistiku järgi algatatakse panga lõpetamine siseriiklike maksejõuetuspõhimõtete alusel. CMDI reformiga oleks võimalik avaliku huvi korral hõlmata kriisilahenduse alla ka teised keskmise suurusega ja väiksemad pangad, kes on avalikku huvi arvestades praeguses raamistikus kriisilahenduseks liiga väiksed, kuid likvideerimiseks liiga suured.
Eesti hinnangul ei ole komisjon CMDI reformi elementides saavutanud parimat võimalikku tasakaalu. Eesti toetab küll pankade kriisiohje- ja hoiusekindlustusraamistiku reformi, kuid peab vajalikuks Euroopa Komisjoni ettepanekut muuta nii, et see ei oleks liiga kriisilahenduse suunas kaldu võrreldes likvideerimisega.
Eesti peab oluliseks, et otsustusõigus hoiuste tagamise skeemi vahendite kasutamise üle jääks liikmesriigi hoiuste tagamise skeemi poolt kontrollitavaks mitte ei liiguks Euroopa Liidus kesksele tasandile. Samuti ei peata vajalikuks Eestis tõsta erakordsetest elusündmustest tulenevate ajutiselt suurte hoiuste tagamise ühtlustatud määra 500 000 euroni.
Tallinna toimetus, +372 56 505 306, majandus@bns.ee
Baltic News Service


Heleia Nestal Zibo: kraniosünostoosi tuntakse Eestis ära järjest pareminiBrasiiliast pärit näo- ja lõualuukirurg Heleia Nestal Zibo ja tema meeskond ravivad ainsana Eestis lastel kraniosünostoosi (ühe või mitme koljuluuõmbluse enneaegset luustumist). Teadlikkus sellest seisundist on Zibo sõnul aina parem ning abivajajad jõuavad üha sagedamini tema meeskonna vaatevälja.
Artikkel ilmus augusti Lege Artises. Telli ajakiri siit!

Olete pärit Brasiiliast. Kuidas te sattusite Eestisse elama ja töötama?
Minu abikaasa on eestlane. Tutvusime 2004. aastal internetis ja suhtlesime veebi vahendusel aasta aega. Meie seotus muutus aina tugevamaks ja ta otsustas, et tuleb Brasiiliasse minuga kokku saama. Abiellusime kaks nädalat pärast tema Brasiiliasse jõudmist.
Peale abiellumist tulime pooleks aastaks Eestisse, sest tal oli vaja oma firmaga pooleliolevad asjad lõpetada. Eestis olles käisin ma Põhja-Eesti Regionaalhaiglas ja tutvusin oma kolleegidega näo- ja lõualuukirurgia osakonnast – uurisin igaks juhuks ka enda võimalusi Eestisse kolimise mõttes. Kõik olid väga sõbralikud ja võtsid mind kenasti vastu.
Külastasin ka Tartu Ülikooli ja tutvusin tollase näo- ja lõualuukirurgia eriala professori Edvitar Leiburiga, sain ka temalt sooja vastuvõtu. Jälgisin haiglas tööd, käisin operatsioonidel ja siis läksime Brasiiliasse tagasi. Proovisime Brasiilias oma elu alustada, aga minu abikaasa ei leidnud tööd. Nii otsustasimegi Eestisse elama tulla.
Kui kiiresti saite eesti keele selgeks?
Ma arvan, et minu eesti keel võiks parem olla. Olen praegugi veel ebakindel, kui on vaja mingit ametliku kirjet või artiklit kirjutada – lasen kirjutatud teksti alati eestlasel üle vaadata.
Eestlastega suhtlemine ei ole mulle keeruline olnud, sain ennast väljendada inglise keeles, eesti keeles või segakeeles. Kuid on mul keeruline suhelda nende venelastega, kes ei oska ei eesti ega inglise keelt, nende suhtlemisel aitab vene keele oskusega õe assistent.
Kui ma alustasin residentuuris, siis otsustasid kolleegid, et nad ei suhtle enam minuga inglise keeles, et saaksin kiiremini eesti keele selgeks. See aitas väga palju.
Mõned vahvad seigad olid siis ka: olin üldkirurgia residentuuri tsüklis ja küsisin, et mis operatsioon meil praegu on, kas sabasong? Kolleeg hakkas naerma, et ikka nabasong. Niimoodi ma õppisingi eesti keelt.

Millised on Brasiilia ja Eesti meditsiinisüsteemi suurimad erinevused?
Brasiilias on juba aastaid väga hästi arenenud erameditsiin. Riiklik meditsiinisüsteem on mõeldud pigem rasketele erakorralistele juhtumitele ja nendele, kellel ei ole võimalik maksta erakindlustuse kuumakseid. Riiklik meditsiinisüsteem on ülerahvastatud, ootejärjekorrad on liiga pikad ja kõik inimesed ei saagi ravi.
Riiklikus meditsiinis jääb puudu ka meditsiinivahenditest – vahel pole haiglas ka selliseid elementaarseid asju nagu kindad, marlisidemed, tampoonid. See on ilmselt tingitud korruptsioonist – raha, mis peaks meditsiinisüsteemi jõudma, on kõrvale läinud.
Brasiilias ei ole erakindlustusega patsiendid perearstisüsteemis ja inimesed otsustavad ise, millise erialaspetsialisti juurde lähevad. Inimene vaatab oma erakindlustuse nimekirjast arstide nimesid ja paneb kellegi juurde aja. Samamoodi on haiglatega: igal arstil on nendega omad lepingud ja näiteks kirurg ütleb kõigepealt patsiendile, kus haiglas ta opereerib, ja siis peab patsient ise vaatama, kas tema kindlustus selles haiglas pakutavat ravi katab. See on patsiendile lisakulu – Brasiilias makstakse samamoodi riikliku meditsiini toimimiseks sotsiaalmaksu, kuid need, kellel on parem majanduslik seis, maksavad lisaks veel erakindlustust.
Eesti riiklik meditsiinisüsteem on aga väga heal tasemel – haiglates on olemas kõik vajalikud ja tänapäevased erialad ning igal erialal pakutakse väga hea tasemel abi. Ambulatoorsele vastuvõtule on küll pikad järjekorrad, aga ma arvan, et patsiendid ei ole lihtsalt adekvaatselt suunatud: erialaspetsialistide vastuvõtule tuleb liiga palju niisuguseid patsiente, kellel ei oleks vaja tulla, või siis on nad suunatud vale spetsialisti vastuvõtule.

Kuidas jõudsite oma erialavalikuni? Miks just näo- ja lõualuukirurgia?
Teadsin juba 13-aastaselt, et tahan arstiks õppida. Huvi tekkis mul selle tõttu, et mu vennal on tserebraalparalüüs ja ma käisin kogu aeg temaga arstide vastuvõtul ja taastusravis kaasas. Jälgisin kõrvalt, kui ta käis erinevatel operatsioonidel ning nägin, kuidas raviarstid on kogu meie perekonna jaoks ülitähtsad, nii mul hakkaski tekkima suurem huvi meditsiini vastu.
Erialavalikuni jõudsin siis, kui kuulsin naabrinaist rääkimas, et tema vend on näo- ja lõualuukirurg. Uurisin, millega näo- ja lõualuukirurg täpsemalt tegeleb, ja nägin ka mõnda fotot tema patsientidest, mis olid enne ja pärast operatsiooni tehtud. Operatsioonitulemused olid nii ilusad, et mu otsus oligi tehtud: tahan tegeleda näopiirkonnaga, mitte ülejäänud kehaga.
Kui ma hakkasin ülikooli sisseastumiseksamit tegema, siis jäi sõelale kaks varianti: kas astuda arstiteaduskonda või hambaarstiteaduskonda. Arstiteaduskonda sain sisse eraülikooli, aga hambaarstiteaduskonda kõrgelt hinnatud riiklikku ülikooli, seetõttu otsustasin minna hambaarstiõppesse. Mul oli kohe selge, et tegelikult ma ei hakka töötama hambaarstina ja pärast ülikooli lõpetamist spetsialiseerun näo- ja lõualuukirurgiale.
Aasta 2000 lõpetasin ülikooli hambaravi erialal ja edasi jätkasin kursustel näo-lõualuukirurgia erialal Sao Paulo Charité Haiglas. Seal sain põhjaliku ülevaate näo-lõualuukirurgia erialast, nägin ortognaatset kirurgiat, suuri traumasid, infektsioone ja pea- ja kaela piirkonna onkoloogilisi lõikuseid.
Samal ajal hakkasin osalema Sao Paulo kraniofatsiaalkirurgia koosolekutel, mis toimusid korda kuus Edmundo Vasconcelos Haiglas. Nendel koosolekutel osalesid ka Brasiilia parimad kraniofatsiaalkirurgid, dr Vera Cardim ja dr Nivaldo Alonso, kes tegid ettekandeid kraniosünostoosiga patsientide haigusjuhtudest. Olin sellest vaimustunud ja otsustasin edasi õppida arstiteaduskonnas, et spetsialiseeruda plastikakirurgias kraniofatsiaalkirugia alaeriale. Aastal 2004 astusingi arstiteaduskonda ja alustasin õpinguid sealsamas Sao Paulo Charité Haiglas.
Eestisse kolimise tõttu tuli see õpe katkestada, kuid jätkasin õpinguid hiljem ja lõpetasin 2017. aastal Tartu Ülikooli.

Milline nendest valdkondadest, millega tegelete, on kõige südamelähedasem või on kõik ühtemoodi huvitavad?
Elu jooksul on mu huvid mõnevõrra muutunud: alguses oli mu erihuviks kraniosünostoosne kolju, näo väärarendid. Eestis seda valdkonda ei olnud ja siis ma hakkasin seda ise arendama. Käisin residentuuris olles Helsingis ja vaatasin, kuidas neid patsiente opereeritakse ja diagnoositakse. Hiljem, kui hakkasime ise esimesi patsiente opereerima, siis olid Oulu ülikoolihaigla neurokirurg dr Niina Salokorp ja professor Willy Serlo mulle ja minu kolleegile, neurokirurg dr Tarmo Aredale toeks. Alguses tegime esimesed operatsioonid Oulu ülikoolihaiglas ja siis aasta pärast, 2013. aastal tegime esimese operatsiooni Tallinnas.
Viimastel aastatel on mul suurenenud huvi esteetilise kirurgia valdkonna vastu. Karjääri alguses oli mul sellest erialast teistsugune arvamus, aga kui hakkasin sellega rohkem tegelema, siis selgus, et see on tegelikult väga huvitav ala.

Milliseid esteetilise kirurgia operatsioone teie patsiendid kõige enam soovivad?
Kõige rohkem soovitakse laugude plastikat.

Kas vahel on patsiendi tahtmised ja soovid ka ebarealistlikud?
Laugude plastikaga oskab patsient ise ette kujutada tulemust ning teab täpselt, mida tahab. Tavaliselt soovitakse noorendamist, et silmad näeksid välja samasugused, kui noorukieas. Muidugi on ka patsiente ebarealistlike soovidega, kes näitavad mõne modelli fotot ja paluvad selle järgi oma välimust muuta. Või kasutatakse oma näo muutmise soovi illustreerimiseks näomuudatust tegevaid fotorakendusi ja soovitakse operatsiooniga saada täpselt sama tulemus.

Kui palju tuleb ette laste koljuoperatsioone?
Keskmiselt kaks korda kuus.

Kui hästi tuntakse Eestis ära kraniosünostoosi?
Kraniosünostoosi tuntakse järjest paremini. Kui ma Eestis tööd alustasin, siis diagnoosisime üks-kaks patsienti aastas, aga nüüd on minu andmetel mõnel aastal diagnoosi saanud isegi 18 patsienti. Patsiente suunatakse siia kogu Eestist ning ma olen käinud sellel teemal ka perearstidele loenguid andmas. Hea tulemuse andis ka televisioon, sest sellel teemal on tehtud vähemalt kaks saadet. Tänu saadetele ja artiklitele on info kättesaadav ka internetis. Tavaliselt leiavad kraniosünostoosiga lapse vanemad selle info ise ja jõuavad lapsega õigeaegselt ravile. Probleem on küll neil, kes ei oska eesti keelt ja otsivad infot vene keeles – nemad leiavad info Moskva pakutavate ravivõimaluste kohta ja hakkavad seejärel abi otsima Moskvast ning kaotavad sellega päris palju aega, enne kui jõuavad meie juurde.

Millised on Eestis kraniosünostoosi ravimise võimalused võrreldes muu maailmaga?
Ma arvan, et kraniosünostoosi ravimisel oleme üsna heal tasemel. Meil on olemas kõik vahendid ja kogemus, nüüd ei olegi põhjust neid haigeid välismaale suunata.

Kas on kraniosünostoosi ravivõimalusi, mida Eestisse jõudnud ei ole?
On olemas erinevaid operatsioonitehnikaid. Üks tehnika, mida me Eestis ei kasuta, on endoskoopiline koljulõikus. Põhjus ei ole see, et meil ei oleks endoskoope või oskuseid, vaid et me ei ole sellest tehnikast huvitatud. Jah, endoskoopiline lõikus on kiirem ja lühem, kuid selle riskid on päris suured. Seda tehnikat kasutades eemaldatakse endoskoobiga lapse luustunud õmbluseid ja siis moduleeritakse kiivriga kolju kuju. Aga kui operatsiooni ajal peaks tekkima suur verejooks peaaju siinuses ja operatsioon ei ole avatud meetodil, siis on seda praktiliselt võimatu peatada. Ma tean, et nendes keskuses, kus endoskoopiat kasutatakse, on seetõttu operatsiooni ajal lapsi surma saanud.
Ka saab avatud operatsiooniga samaaegselt teostada kranioplastikat ja koheselt korrigeerida kolju kuju, samuti on avatud operatsiooniga võimalik suurendada kolju sisemahtu, mida endoskoobiga teha ei saa. Kui koljumahtu ei suurendata, siis on suurem riski kordusoperatsiooni vajaduseks.

Millised on olnud teie eriala suurimad edusammud?
Arvan, et suur edusamm on virtuaalne planeerimine arvutitehnoloogiaga. Tänapäeval on olemas spetsiaalsed programmid, millega me saame planeerida ortognaatset operatsiooni, näokolju kasvaja resektsiooni ja tegelikult ka aju- ja näokolju väärarendite operatsioone. Meil on regionaalhaiglas virtuaalsele planeerimisele spetsialiseerunud bioinsener, Martin Tigasson, kellega on mul hästi tihe koostöö ja planeerin temaga koos operatsiooni. Pärast planeerimist valmistab ta mulle 3D-printeriga operatsioonigiidi, mille ma võtan operatsioonile kaasa ja saan selle järgi patsienti lõigata täpselt nii, nagu arvutis oli planeeritud.

Mis on kolm peamist põhimõtet, millest oma tööst lähtute?
Esiteks: arst on siin selleks, et patsienti aidata. Teiseks: patsienti on vaja kuulata, sest see, mida arst näeb ja mida patsient arvab, ei ole vahel samad asjad. Seega on vaja kõigepealt patsienti kuulata ning siis lähtuvalt tema murest ja soovidest püüda leida parima viisi, et teda aidata. Aga kui arst näeb, et on muidki probleeme, siis tuleks ka sellest muidugi rääkida ja patsiendile selgitada.
Kolmandaks püüan anda endast alati parima. Operatsioone tehes ma ei kiirusta ja opereerin nii pikalt kui vaja – võin operatsioonil olla kasvõi kaheksa tundi ning kõige tähtsam on, et tulemus oleks hea. Ja kui see tulemus on mu enda kätes, siis ma teen kõik selleks, et tulemus oleks ideaalne. Kui ma ei ole pandud õmblusega rahul, siis ma võin selle kasvõi kümme korda lahti võtta ja ümber teha, kuni ma ise tulemusega rahul olen.

Mis teile oma töös kõige rohkem rõõmu valmistab ja mis on kõige keerulisemad hetked?
Rõõmu valmistab see, kui tuleb hea tulemus. Ükskõik mida ma teen – kas väärarengu korrigeerimine, infektsiooni ravi või ilukirurgia, oluline on, et tulemus oleks hea ja patsient rahul. Kõige keerulisem on siis, kui tekivad tüsistused, mis võivad olla eluohtlikud. Eriti keeruline on see lastega, sest siis on vaja vanematega suhelda ja ka nende emotsioonidega hakkama saada. Isegi, kui ütleme, et tegu ei ole eluohtliku situatsiooniga, on nende jaoks suur emotsionaalne šokk näha oma last intensiivravis intubeeritult. Ma olen ka ise väga emotsionaalne inimene ning võtan kõik emotsioonid endaga kaasa.

Kuidas te tööst puhkate ja oma emotsioonidega toime tulete?
Kodus perega olles. Tegelen oma poistega – mul on 15-, 11- ja 5-aastased pojad. Igaühel on omad huvid, muljed ja nad kõik on väga erinevad. Nendega tegeledes lähevad mõtted mujale.
Samuti naudin õhtuti filme ja Brasiilia televisiooni humoorisaateid.


Valitsus laenab tuleval aastal 1,16 miljardit eurot   Neljapäevasel valitsuse pressikonverentsil valitsuse liikmed põhimõttelise kokkuleppe saanud eelarvest kuigivõrd lisainformatsiooni anda ei tahtnud, samas märkisid valitsuse liikmed, et järgmise aasta eelarve puudujääk tuleb 2,8 protsenti SKP-st, mis tähendab 1,16 miljardit eurot laenuvajadust.   Peaminister Kaja Kallas ütles neljapäevasel pressikonverentsil, et eelarve osas kokkuleppele jõudmine oli raske ja riigi rahandus on hullus olukorras. "Lugedes meedias ilmunud pealkirju jääb mulje, et riigieelarve tegemine on peamiselt pidu ja pillerkaar. Natuke vaieldi, söödi-joodi, keegi solvus, keegi sõitis varem koju ja oligi asi tehtud. Tegelikuses on see pigem võrreldav saunas terasharjaga vihtlemisega. Ega see mingi tore asi ei ole," märkis Kallas. Peaminister ütles taas, et uusi makse, lisaks tulumaksu, käibemaksu ja aktsiiside tõstmise tuleval aastal ei tule, samas on 2025. aastaks oodata automaksu, limonaadimaksu ja veel sisustamata 400 miljoni euro suurust maksu, mida peaminister nimetab "laiapindse julgeoleku maksuks". Valitsus kiitis neljapäeval heaks ka kärpekava. Rahandusministeeriumi avaldatud tabel on detailselt sisustamata, kuid näeb tulevaks aastakse ette kärpeid 41,4 miljoni euro ulatuses ja lisatulu 13,3 miljoni euro ulatuses. Nelja aasta lõikes kärpeid 354,6 miljoni euro võrra ja lisatulusid 114,1 miljoni euro võrra. Praegu oli Kaja Kallas valmis ainult ütlema, et struktuurne defitsiit, ehk siis eelarvepuudujääk, kust on maha võetud arvutuslik majandustsükli komponent tuleb 1,2 protsenti SKP-st. Hiljem haridusminister Kristina Kallas täpsustas, et reaalne eelarvepuudujääk tuleb 2,8 protsenti SKP-st ehk rahandusministeeriumi suvises majandusprognoosis toodud 2024. aasta 41,4 miljardi euro suuruse SKP hinnangu alusel 1,16 miljardit eurot. Praegu kehtivate eelarvereeglite kohaselt peaks valitsus eelarveid tehes defitsiiti jõuliselt vähendama ja tegelikult lähiaastatel jõudma ka ülejäägini, kuid on otsustanud piirangutest loobuda. Peaminister põhjendas reeglite lõdvendamist sellega, et talle eelnenud valitsused ei kogunud reserve. "Kui me praegu neid reegleid ei muudaks, siis peaksime järgmisel aastal oluliselt rohkem kokku hoidma, et vähendada eelarve defitsiiti," ütles Kaja Kallas. Kallas rääkis ka, et valitsus plaanib oluliselt muuta paremaks maksude kokkukogumise. "Me muudame maksujärelevalve efektiivsemaks nii tulumaksu kui käibemaksu kogumisel ja kasutame seal ka tehisintellekti võimekust. Sellega saaksime eelarvesse lisaraha kuskil 30-40 miljonit," rääkis Kaja Kallas. "Tulumaksupettuste avastamiseks võtame kasutusele rahvusvahelised andmebaasid, täiendame tulumaksuseadust, et kaotada ettevõtetele teatud juhtudel kehtiv topeltmaksuvabastus ja reguleerime täpsemalt maksuvabastuse kasutamist. Käibemaksulaekumist parandame samamoodi," lisas ta. Kallas lubas hakata pankadelt küsima massandmeid mittekäibemaksukohuslaste kohta ja muuta riigisiseselt kohustuslikuks e-arvete kasutamise. Haridusminister Kristina Kallas ütles, et Reformierakonna soovitud niinimetatud maksuküüru kaotamine on maksulangetus ja raskes eelarveolukorras makse langetama ei peaks. Ta võrdles Eesti ja Kreeka riigivõla dünaamikat, öeldes, et ka seal rääkisid poliitikud kogu aeg erakorralistest oludest ja võimatusest kuidagi muud moodi käituda.    					Toimetaja:  Huko Aaspõllu


Imesta & osta! Kurvad Uudised avab (digitaalse) plaadipoe!Lõpuks on aeg seal maal, et boipepperoni saab plaaditootmisettevõtte kurvad uudised records kaasabiga välja pressida oma elu esimese kauamängiva vinüülplaadi kehastuses. Sellel hakkab olema ilus nimi “qqndqlt”.
boipepperoni sõnul on albumi nimi ja kontseptsioon seotud eesti keele kauni kõla ja tema muusikaliselt kosmilise suunaga. Plaadil trallivad lisaks neile veel Daniel Levi, villemdrillem, Heleza jpt. Muljetavaldav nimistu.
Kusjuures! Vinüülil ilmub 2 täiesti eksklusiivset träkki, mida mujal peale boipepperoni kõvaketta ei kohta.
Nendel träkkidel löövad kaasa 2 ülisalajast artisti, keda enne vinüüli avaldamist kindlasti ei reedeta (need on nublu ja pitsa).
tracklist:

qqndqlt
pedaaliv2gi
t2itsa l6pp (& villemdrillem)
kosmoselaeval (& An-Marlen)
venitame veel (& Daniel Levi)
t6en2osus (paraq) (& nublu)*
6nnelik (& Maria Kallastu)
qmiseb
m&vein
see kordub taas (& pitsa)*
piinatud pilguga (& Heleza)
qldne aeg (& EiK)

*Ilmuvad ainult vinüülil
Vinüüli eelmüük on alanud netipoes http://www.kurvaduudised.com. Soovijad saavad plaadiga soetada eksklusiivset fännikraami ja teistest enne (ja soodsamalt) 2. novembril Paavli Kultuurivabrikus toimuva esitluskontserdi pileti.
19. oktoobril jõuab “qqndqlt” kõikidesse digikanalitesse ja 3. novembril plaadipoodidesse üle Eesti.
boipepperoni (kodanikunimega Frederik Mustonen) on eesti muusik, elektronmuusika produtsent ja laulja.
Kohustuslik plaadifirma-veerg: seda sügist veab viiepealine Leedust pärit hobune nimega kurvad uudised records osaühing. Kohver, Lancelot, Hyrr, Kammiste ja Margus.