Kümme mälumängu võitu järjest! Reili Tamm: „Tütar utsitas mind saatesse.“„Olin küll väga närvis ja ise ennast telerist vaadata oli esialgu jube piinlik. Hiljem juba harjusin ära,“ jutustab kümme järjestikust mälumängusaate „15 küsimust“ osa võitnud Reili Tamm.Huvi mälumängu vastu on Reiliga kaasas käinud juba pikemat aega. Esialgu sõpradega ajaviiteks lauamänge mängides. Lisaks on mõnel tuttaval tavaks oma pidudel teha viktoriine. „Kui kuulsime, et Viimsis hakatakse korraldama mälumängu turniiri, panime end sõpradega kirja, et näha, mida see endast kujutab. Ja hakkas meeldima.“Saates „15 küsimust“ otsustas Reili osaleda tänu tütrele. „Tema oli see, kes mind tagant utsitas. Vaatasime perega jõulude paiku saate pilootprojekti ja kui tütar nägi reklaami, et otsitakse uusi osalejaid, käskis mul kohe kirja panna. Ja ei jätnud enne rahule, kui avalduse teele panin,“ meenutab ta naerdes.Ennast telerist vaadata oli esialgu jube piinlikNäib, et tütre utsitamine kandis vilja, sest ema võitis järjestikku koguni kümme saadet. Selleks on Reili sõnul vaja õnne. „Mul oli palju tugevaid vastaseid ja tasavägiseid mänge. Ja kunagi muidugi ei tea, kas esimene vihje tuleb lihtne või keeruline. Kuna närv oli saates väga suur, võtsin pigem vähem riske. Pingelises olukorras lihtsalt mälu ja loogiline mõtlemine ei tööta samamoodi nagu kodus rahulikult teleri ees,“ tunnistab ta.Reili ei salga, et saates osalemine nõudis parajat eneseületust ning silmitsi tuli seista ka närviga. „Ise ennast telerist vaadata oli esialgu jube piinlik. Hiljem juba harjusin ära, aga ikkagi oli tagantjärele raske aru saada, miks ma kohati nii veidraid otsuseid tegin,“ ütleb ta. Sellegipoolest oli saates osalemine naise sõnul tore - saatemeeskond oli sõbralik ja toetav, kõik mängijad heatahtlikud ja omavahel saadi hästi läbi.Faktid meenuvad tänu seostele„Saan nüüd telest mälumänge vaadates tunduvalt paremini aru, miks osalejad aeg-ajalt jaburaid vastuseid annavad või kuidas neil elementaarselt lihtsad asjad vahel meelde ei tule,“ lisab Reili.Inimesest teeb Reili sõnul hea mälumängija avar silmaring, huvi valdkonna vastu ja osalemine eri viktoriinidel. „Nende käigus õpib aina juurde. Telerist või raadiost mälumängusaadete jälgimine annab ka kindlasti üha uusi teadmisi.“Selleks, et vorm püsiks, tuleb tema sõnul pidevalt mälumänge mängida. Ka teadmistepagasi laiendamine - lugemine või uudiste jälgimine - on äärmiselt kasulik. Kusjuures, inimestel on väga erinevad mälu- ja õppimistehnikad. „Minu puhul näiteks lihtsalt faktide pähe tuupimine ei aita - ununevad sama kiiresti, kui sai õpitud. Paremini jäävad meelde asjad, millega mul tekib mingisugune seos. Kirjanikest, näitlejatest, režissööridest jäävad ikka meelde need, kelle esitusi või teoseid ma ise lugenud või näinud olen. Sama on spordiga - tean enamasti fakte võistluste ja mängude kohta siis, kui neid ise vaadanud olen.“Reili töötab Nordea Estonia osakonnas, mis tegeleb finantskuritegevuse tõkestamisega. Vabal ajal meeldib talle lugeda raamatuid, vaadata filme, sarju ning spordiülekandeid. Lisaks teha pikemaid jalutuskäike, samal ajal muusikat, podcast'e või audioraamatuid kuulates. „Veedan aega pere ja sõpradega ning võimalusel käin teatris, kontsertidel ja reisimas.“JÜRI BUTŠAKOV: Reili on särav naine„Saate ja saatejuhi seisukohalt on Reili ideaalne mälumängur: tark, nupukas, osav ja ääretult särav inimene,“ räägib „15 küsimuse“ saatejuht Jüri Butšakov (pildil). „Ja mis siin salata, on ääretult tore, et tegemist on just särava naisega. Enamik mälumängureid on ju mehed - ei oskagi öelda, miks see nii on. Aga Reili on imeline näide ja tõestus, et naised on sama osavad, kui mitte isegi osavamad mälumängurid.“Jüri usub ja loodab, et Reilist saavad inspiratsiooni kõik, kes soovivad end saates proovile panna. Saatejuht mäletab hästi, kui suures ärevuses Reili pärast esimest salvestust oli ja kuidas ta mainis, et pulss oli kogu saate ajal 200 peal. „Mul on tunne, et see ärevus on tema sees olnud ka kõigis ülejäänud võidetud saadetes. Aga hoolimata sellest suudab ta sellest üle olla, ei luba ärevusel endast võitu saada ning esineb ääretult edukalt! Usun, et ta on saanud ühe toreda telekogemuse ja julgeb seetõttu ka tulevikus kaamerate ette astuda.“Kanal 2 VÕIDUKAS: „Kuna närv oli saates väga suur, võtsin pigem vähem riske. Pingelises olukorras lihtsalt mälu ja loogiline mõtlemine ei tööta samamoodi nagu kodus rahulikult teleri ees,“ räägib mälumängur Reili Tamm, kes võitis saate „15 küsimust“ kümme järjestikust osa.Piper Laurie 2012. aastal off-Broadway lavastuse „Carrie“ esitlusel.LIISA MUGRA


TOP 10 lood septembris| 55 pettuse ohumärki, raamatupidamistöötajate palganumbrid ja aasta tippsündmuse fotogaleriiSiit leiad raamatupidaja.ee 10 kõige olulisemat uudist ja artiklit, mis pälvisid lugejate erilise tähelepanu septembrikuus. Vaata, kas teised lugejad leidsid midagi sellist, mis sul märkamata jäi.
Foto: Ergo Sander
10. Maksugurmaanidele | Renoveeritud korteri müügi maksustamine käibemaksuga
Maksuekspert Tõnis Elling selgitab Euroopa Kohtu hiljutist lahendit, kus analüüsiti, kas renoveeritud korter on maksuvaba käive või tuleb renoveeritud korterit maksustada ikkagi kui uusehitist, isegi kui liikmesriigi seadus ei sätesta renoveeritud korteri mõistet.
9. UUS: muudatused õigusaktides, mida raamatupidajatel tasub kindlasti teada
Lisaks käibemaksumäära tõusule 20 protsendilt 22 protsendile tõusevad riigieelarve tulu suurendamiseks hasartmänguliikide maksumäärad ning alkoholi ja tubakatoodete aktsiisimäärad.
8. Nüüd on see võimalik: tule juba sel sügisel tegema juhtivraamatupidaja, tase 7 kutseeksamit
Igale eneseteadlikule raamatupidajale on oluline, et teda tunnustatakse kui professionaali. Raamatupidaja kutsetunnistus on kui kvaliteedimärk, mis tõendab, et raamatupidaja on läbinud nõudliku hindamisprotsessi ning omandanud vajalikud teadmised ja oskused.
7. SUUR PILDIGALERII: Pärnu Raamatupidamiskonverents 2023
Pärnu Raamatupidamiskonverentsi teemaks oli sel aastal "Nutikas muutuja". Kahe konverentsipäeva jooksul oli pealaval ja töötubades kokku pea kolmkümmend ärksa mõtlemisega valdkonna praktikut ja asjatundjat, aga ka üllatuskülalisi. Vaata, kes kaamerasilma ette jäi.
6. Tõnis Elling: kuidas seaduslikult vähem makse maksta
Käibemaksu süsteemil on mitmeid tõlgendusviise ja erijuhtusid ning ohtralt ohukohti, kus ka vilunumad raamatupidajad eksida võivad.
5. 1. septembril jõustuvad äriregistri seaduse ja äriseadustiku muudatused
Alates 1. septembrist 2023 muudetakse osaühingute osanike andmed äriregistri registrikaardi andmeteks ja osanike nimekirja hakatakse pidama äriregistris. Mida see ettevõtjatele tähendab?
4. Nõuded arvetele | Tundub lihtne, kuid praktikas tekivad sageli küsimused
Kõige sagedamini tekivad küsimused piiriülestes tehingutes, näiteks millise riigi reegleid tuleb arve väljastamisel järgida. Vaatame üle kõik olulisemad aspektid arvete koostamisel ja väljastamisel.
3. Lugeja küsib, asjatundja vastab: kommunaalkulude käibemaksuga edasimüümine
Lugeja küsimusele vastab Tõnis Elling, Ernst & Young Balticu juhtiv maksunõustaja.
2. Finants- ja raamatupidamise töötajatest pooled peavad oma töötasu õiglaseks, pea kolmandik nii ei arva
Finants- ja raamatupidamise valdkonna töötajatest 46% said viimase aasta jooksul preemiaid keskmiselt ühe kuupalga ulatuses, selgub värskest palgauuringust.
1. Märka pettuse märke: need 55 ohumärki viitavad raamatupidamispettusele
Raamatupidamispettused põhjustavad tõsist kahju, paljudel juhtudel hävitavad lõpuks ettevõtte ning toovad kahju neile, kes on firmat usaldanud. Seega on oluline osata ära tunda ja märgata pettuse märke ja neid ennetada.
Augustikuus enim tähelepanu pälvinud lood leiad SIIT.
Vaata palgauudised.ee septembrikuu loetuimaid lugusid SIIT.


Automaksu põhiraskust hakkab eelkõige kandma keskklassPraeguse valitsuse soov automaksu nui neljaks kehtestada on hea (loe: tegelikkuses halb) näide sellest, kuidas natuke üle 30 aastaga on meie poliitikast kadunud eetika ning kuidas "ootamatute raskete otsuste" tegemisest (ehk maakeeli inimeste kottimisest) on saanud omaette veider sadomaso viljelemise liik.
Sest kuidas nimetada olukorda, kus võimurid tümitavad rahvast, samal ajal end ohvrina näidates: nii leiab ka peaministri erakond, et nende reitingu kukkumises pole süüdi mitte valimislubadustega vastuolus poliitika, vaid see, et nad on sunnitud tegema "raskeid otsuseid".
Kõige totram sealjuures on tõsiasi, et kui poleks nii 300 miljonit maksvat "maksuküüru" kaotamist, poleks vajadust ka kogu senist süsteemi pea peale keerata.
Aga see selleks. Üks selliseid "raskeid, aga vajalikke" otsuseid on koalitsiooni sõnul automaks, mis hakkab ühtviisi sugema nii neid, kes palju sõidavad, kui neid, kelle auto enamasti seisab.
Autoomanikelt varastatud aktsiis
Kütuseaktsiisi kui maksu kehtestamisel lepiti Eestis kokku, et 75 protsenti sellest hakkab igal aastal minema teedevõrgu korrashoidu ja hooldusesse. Kuna Eestis korjatav aktsiis on võrdlemisi rasvane, hakkas seda laekuma aga aina enam ja enam. Nii kiitiski riigikogu 2014. aasta suvel heaks valitsuse algatatud teeseaduse muutmise seaduse, millega sidus teehoiu rahastamine lahti kütuseaktsiisi laekumisest. Neli aastat hiljem ehk 4. aprillil 2018 kirjutas ERR, et maanteeameti peadirektor Priit Saugi sõnul ei väsi amet valitsusele ja riigikogule meelde tuletamast, et rahavajadus teehoius on märksa suurem, kui maanteeametile eraldatakse. "Vanasti oli teehoiu rahastamine seotud kütuseaktsiisi laekumisega ehk 75 protsenti laekumisest suunati teehoidu. Oleks see praegu vaid nii, siis meie teed oleksid tõenäoliselt veel paremini korras ja me saaksime veel rohkem investeerida," ütles Sauk.
Ent autoomanike rahakotist oli juba hakatud eurosid mujale viima. Sest ilmselgelt ideevaesuses virelev Reformierakond lubas ju alati enne valimisi madalamaid makse, olles sunnitud valimisi võites oma lubadused teoks tegema.Ehk kui rahandusminister rehmas, et "raha läheb igale poole", siis ilmselt see on ka tema kõige parem teadmine sellest, kuidas me maksumaksja raha kulutame.Simmo Saar
Igatahes oleme nüüd jõudnud olukorda, kus kütuseaktsiisi laekub sel aastal 510 miljonit, kuid teedevõrku kulutatakse vaid 232 miljonit eurot. Ülejäänud läheb, nagu ütleb Rae vallast Toompeale sattunud rahandusminister, "igale poole".
Aga kuhu see raha siis läheb?
Selle aasta 29. septembril tõdes kunagine rahandusminister Aivar Sõerd, et nii riigikogulastele kui ka muule avalikkusele huvi pakkuvat infot eelarve kohta on väga raske kätte saada. "Seda me saame võib-olla meediast paremini kätte kui tegevuspõhise eelarve programmide esitusest," sõnas Sõerd. Selle tagajärg on Sõerdi ütlust mööda see, et see tekitab riigikogu liikmetele oma töös uut ressursikulu, sest nad peavad andmeid küsima eraldi ministeeriumidest. Ja see omakorda takistab riigikogu tööd.
Ehk kui rahandusminister rehmas, et "raha läheb igale poole", siis ilmselt see on ka tema kõige parem teadmine sellest, kuidas me maksumaksja raha kulutame.
Peale selle teeb mõistmise keeruliseks asjaolu, et meie avalik sektor on väga hästi omandanud kõikvõimalikud nipitamise ja jokitamise skeemid: näiteks pole osa teenistujatest mitte ametnikud, vaid lepingulised töötajad. Nende palgad ei kuulu avalikustamisele.
Samuti on avalik sektor osavalt hakanud raha kantima (pardon, teenuseid hankima) kolmandasse sektorisse. Kui vaadata näiteks ühe nii-öelda erapooletu mõttekoja 2022. aasta majandusaruannet, siis domineerivad seal klientidena selgelt ministeeriumid ja riigiametid. Sisuliselt tellitakse sealt vajalikke kiidulaule enda tegevusele ja reklaamitakse seda kui kodanikuühiskonna arendamist.
Kolm mõtet
Üks "raskeid, aga vajalikke" otsuseid on koalitsiooni sõnul automaks, mis hakkab ühtviisi sugema nii neid, kes palju sõidavad, kui neid, kelle auto enamasti seisab.
Oleme jõudnud sinna, kus kütuseaktsiisi laekub sel aastal 510 miljonit, kuid teedevõrku kulutatakse vaid 232 miljonit eurot.
Automaksu põhiraskust ei hakka kandma mitte Tesladega rikkurid ja eemaldatud tahmafiltriga põristavad põmmpead, vaid just nimelt praeguse koalitsiooni lemmikohver ehk keskklass.

Kui siia lisada veel riigikontrolöri seiklused siseministeeriumi kulude uurimisel, siis jääb vaid tõdeda, et raha vist tõesti läheb igale poole. Kuhu, ei peagi iga talumats täpselt teadma.
Valimised kui meeldiv hetk pikas vindumises
Mulle meeldivad valimised. Nad on midagi jõuludesarnast. Mäletan, kuidas selle aasta külmal veebruarikuul nägin praegust rahandusministrit Kehra Coopi kaupluse ees turukotte ja muud valimisreklaami jagamas. Vaatad kaugelt – täitsa inimene! Läheb külmaga näost punaseks ja kargab sooja otsides jalalt jalale nagu lihtsurelik. Ja kui temaga rääkima jääd, saab ta aru kõigist: õpetajate ja päästjate palgamurest, paljulapselise pere ja üksikema kannatustest, hajaasustuse eripäradest ning ka sellest, et inimestel on raske.
Aga nagu jõuludki muutuvad aastavahetuseks ja seejärel ilmetuks jaanuariks, nii vajub see kõik peale valimistulemuste selgumist minevikku. Sest nagu tunnistas Kaja Kallas aprillis "Esimeses stuudios" antud usutluses, oli ebameeldivate teemade vältimine teadlik ja tahtlik.
Mõnevõrra kriitiline inimene võiks ehk mõelda, et selline valijale valetamine on ehk kuidagi karistatav (näiteks erakorraliste valimistega), kuid meil seda ohtu pole. Ja seda teavad meie poliitikudki, kelle karistamatus on aja jooksul ainult kasvanud.
Keskkonnamaks? Rikaste maksustamine. Lubage naerda!
Nii jõudsimegi automaksuni, mis pidavat maailma globaalse soojenemise paugupealt peatama. Mis siis, et meie elanikkond moodustab maailma omast ligikaudu 0,016 protsenti. Sõiduautod moodustavad omakorda meie kogu CO2 heitest nii umbes kümnendiku. Seda on ligikaudu sama palju, kui tekib Eestis näiteks turba kaevandamisest. Näiteks 2021. aastal moodustas 52 protsenti koguheitmest energiatööstus ja -tootmine.
Tuleme selle juurde tagasi, et Eesti on väike ega mõjuta enda tegevusega kliimat. Kui me seda teeksime, siis oleks ilmselt ka autovalikute "nügimine" üks viimaseid asju, sest hiljuti Eesti Päevalehes ilmunud artiklis tõi füüsik ja ettevõtja Ilmar Kink välja, et kui Teslat laadida Eesti Energia elektriga, siis näiteks 2022. aasta elektritootmise andmetest lähtuvalt saastas Tesla keskmiselt 83 grammi kilomeetri kohta (see tähendab: ainult umbes kaks korda vähem kui keskmine diiselauto). "Kaudne saastamine nihutab "tasuvusaja" rohkem kui 40 aastale," arvutas Kink, lisades, et kui "Passati asemel võtta väiksem auto saastekuluga näiteks 130 g/km, siis venib "tasuvusaeg" juba mõttetu 84 aasta peale.”Me oleme Eesti – riik, mis püsib inimeste tahtel ja kus autosid on maksustatud kütuseaktsiisi kaudu. Las see jääb nii.Simmo Saar
Seega on keeruline aru saada, milliseid keskkonnaeesmärke me siin täidame. Eriti arvestades tõsiasja, et põhiraskust ei hakka kandma mitte Tesladega rikkurid ja eemaldatud tahmafiltriga põristavad põmmpead, vaid just nimelt praeguse koalitsiooni lemmikohver ehk keskklass.
No kuulge, kui 2018. aasta Peugeot 5008 registreerimistasu on 4645 eurot ja aastamaks 338 eurot, siis kas see on nüüd rikkuse maksustamine või? Tegemist on kaheliitrise ja seitsmekohalise pereautoga, mis on mõõtudelt mahutavust arvestades suhteliselt väike ja olemuselt kindlasti mitte luksuslik.
Või kas N1-kategoorias (kaubikud) automaksu arvutamisel vanuse komponendi kaotamine on kuidagi jõukate maksustamine? 30 aastat vana Ford Transitiga sõidab ringi töömees, kellel paremaks tööriistaks pole raha. Automaksu jõustumisel tal seda ka ei hakka olema.
Mis edasi?
… on küsimus, mida autoomanike liidult on rohkem kui korra küsitud. Ja vastus saab olla ainult üks: kui üle 77 000 allkirjast ei olnud kasu, hakkame näitama oma meelsust muul moel: peagi tulevad europarlamendi valimised, seejärel kohaliku omavalitsuse valimised. Ei lähe kaua aega, kui saame valida parlamenti erakonnad, kes automaksu tühistavad.
Küll aga peaksid nii praegused kui tulevased valitsejad arvestama, et meie riik püsib vabatahtlikkusel ja tahtel enda riiki kätel kanda. Tegusate inimesteta vinduvad meie politsei, päästeamet kui kaitsevägi ja Kaitseliit. Me oleme ühiskond, mille liikmed on harjunud panustama. Mina sealhulgas.
Kunagi vurasid meie teedel ilmselt geograafiatunnist inspiratsiooni saanud autod, millel oli tagaklaasil kiri "Siin ei ole Aafrika". Jah, ei ole. Meil on kallim elu ja külmem kliima.
Me ei ole ka Soome, Belgia ega Norra. Me oleme Eesti – riik, mis püsib inimeste tahtel ja kus autosid on maksustatud kütuseaktsiisi kaudu. Las see jääb nii.
Vaadake ka:
Raido Keskküla, Grete-Liisa Sihver, “Tänavaküsitlus. Mida arvate automaksust?”, PP 10.10.
Alar Laneman, “Kas võim on valija nägu?”, PP 5.10.
Sirle Matt, Raido Keskküla, “Kristen Michal: Majandus peab mahtuma looduse piiridesse”, PP 27.09.
Sirle Mat, “Ei mõista, kuidas automaks mind säästlikkusele suunab”, PP 21.07.


Eestlasi pommitatakse plahvatuslikult rohkem pahavara, krüptopettuste ja õngitsusskeemidegaEestlaste vastu suunatud küberrünnakute hulk tõusis suve lõpusirgel pretsedenditutesse kõrgustesse. Võrreldes juuliga tõusis tuvastatud ohtude hulk enam kui poole miljoni võrra, aasta algusega võrreldes on juhtumite hulk pea kahekümnekordistunud.Augustis kujutasid endas suurimat ohtu pahavara, õngitsuskampaaniad ja pahatahtlikud robotivõrgud. Näiteks hakkas laialdaselt levima petuskeem, kus kasutajatel paluti kiiremas korras uuendada Adobe Flash Playerit – nakatades arvuti nii pahavaraga –, aga ka krüptokauplemise skeem, mille eesmärk oli varastada inimeste andmeid.Ainuüksi Elisa Netivalvuri teenusel tuli küberohtudele reageerida pea 1,5 miljonil korral.«Küberrünnakute oht tõuseb silmipimestavalt kiirelt. Ühelt poolt mõjutab statistikat tõsiasi, et järjest enam inimesi kaitseb end nutikate digiturbelahenduste abil, teisalt on oluliselt aktiivsemaks muutunud ka pahalased,» sõnas Elisa tegevjuht Andrus Hiiepuu. «1,5 miljonit korda, mil tuli kasutajaid kuu jooksul kaitsta, on meeletu number. Seda eriti arvestades, et aasta alguses jäi see number ühes kuus alla 100 000.»Küberruum on ohtlikumaks muutunud juba pikemat aega, kuid eriti järsult on ohtude hulk hakanud tõusma viimaste aastate jooksul. Olukorda mõjutab nii muutuv majanduskeskkond, julgeolekukeskkond kui ka järjest uute tehnoloogiliste lahenduste turule jõudmine, mis võimaldab kurjategijatel oma tegevust efektiivsemaks muuta.«Väga tihti rünnatakse seda, kes kätte saadakse. Seetõttu ei saa ükski ettevõte või ükski inimene tunda, et tema on rünnaku või pettuse ohvriks langemiseks liialt ebaoluline.»Elisa tehnoloogiaüksuse juht Toomas Polli tõdes, et ohtude eest pole kaitstud keegi. «Küberkurjategijad ründavad nii eraisikuid kui ettevõtteid. Mõnel juhul on eesmärgiks konkreetsele asutusele sihitult liiga tegemine, kuid väga tihti rünnatakse seda, kes kätte saadakse. Seetõttu ei saa ükski ettevõte või ükski inimene tunda, et tema on rünnaku või pettuse ohvriks langemiseks liialt ebaoluline,» sõnas ta.Kõige levinumateks ründe- ja pettusevektoriks on jätkuvalt õngitsussõnumid, petukõned, pahavara ja libalehed. Enamasti on kõige levinumate rünnakute eesmärgiks varastada seadmesse paigaldatud pahavara abil inimeste andmeid, petta andmed välja libalehtede abil, või pääseda ligi otse inimeste ja ettevõtete pangakontodele.Kuigi kuskile pole kadunud petukõned, kus kurjategijad matkivad näiteks pangatöötajaid, siis on viimasel ajal laialdaselt levinud ka tehniliselt keerukamad skeemid.Näiteks lõi augustis Eestis laineid pealtnäha korralik krüptoturg, mille eesmärgiks oli reaalsuses panna inimesed sisestama oma isikuandmeid ja paroole, et neid hiljem teistesse teenustesse ligipääsemiseks ära kasutada. Niisamuti on pahalased leidnud viise, kuidas paigaldada kasutaja seadmesse pahavara, mis salvestab kõik nende klahvivajutused ja veebilehitsejasse salvestatud paroolid.«Ära ei tasu unustada, et rünnaku ohvriks võivad langeda kõik. Seetõttu tasuks lisaks enda kaitsmisele mõelda ka oma lähedaste peale, eriti vanematele sugulastele või lastele.»«Kõige parem viis end rünnakute ja pettuste eest kaitsta on kasutada kainet mõistust ja tunnistada endale, et ohte on palju ja skeptilisus on see, mis päästab hullemast. Kui midagi tundub liiga hea, et tõsi olla, siis see ilmselt ka on. Kui pakki pole tellitud, siis pakifirma ka mingit sõnumit ei saada. Pangast keegi niisama ei helista ja kui mõni veebileht tundub veidigi kahtlane, siis tasub sealt esimesel võimalusel lahkuda,» lisas Polli.Skeptilisuse kõrval tasub kasu lõigata ka tehnoloogilistest lahendustest, mis muudavad igapäevase internetikasutuse turvalisemaks. Polli sõnul võiks igas seadmes olla kasutusel viirusetõrje või muu teenus, mis hoiab pidevalt kõigel silma peal.«Ära ei tasu unustada, et rünnaku ohvriks võivad langeda kõik. Seetõttu tasuks lisaks enda kaitsmisele mõelda ka oma lähedaste peale, eriti vanematele sugulastele või lastele. On oluline, et ka nemad teaks, millised küberohud nurga taga varitseda võivad ja kuidas end nende eest kõige paremini kaitsta,» lausus ta.


Euroopa Prokuratuur: süüdimõistetavaid võib oodata 5 aastat vangistustEuroopa Prokuratuur Tallinnas esitas Harju maakohtule süüdistuse viiele isikule ja viiele ettevõttele Euroopa Liidu kaasrahastatud IT-süsteemide arendusprojektiga seotud kelmuses. Süüditus on esitatud Marko Lastikule ning temaga seotud inimestele ja firmadele.Prokuratuuri teate järgi algasid kuritegevuslikud tegevused 2018. aastal, mil e-kaubandusketti transpordile, laondusele ja tolliteenustele spetsialiseerunud ettevõte esitas taotluse riiklikule asutusele Ettevõtluse Arendamise Sihtasutusele (EAS), taotledes toetust Euroopa Regionaalarengu Fondist.
Rahaliste vahendite eesmärk oli IT-programmi loomine ja IT-arendustegevuste läbiviimine, et viia ellu ettevõtte lisandväärtust loovad müügi- ja turundustegevused ning ettevõtte tervikteenus.
Projekti kogumaksumus oli ligikaudu 725 000 eurot, millest 45 protsenti rahastati EL-i fondidest ja ülejäänud osa ettevõtte omavahenditest. EL-i toetuse saamiseks esitas rahasaaja arved ja dokumendid, mis tõendavad, et ettevõte on teinud omavahenditest makseid teistele teenuseid osutavatele ettevõtetele.
Uurimise käigus selgus, et makseid aga tegelikult ei tehtud.

Raha liikus ühelt kontolt teisele

Tõendite kohaselt kandis vahendite saaja raha üle seotud ettevõtetele, kasutades selleks valeandmeid, et tekitada mulje reaalsetest äritehingutest ning eksitada raha haldavat asutust. Uurimise käigus selgus aga, et raha kanti lõpuks tagasi vahendite saajale või temaga seotud või tema kontrolli all olevatele ettevõtetele.
Raha saanud ettevõtte ja nende juhitud ettevõtte kaks seaduslikku esindajat süüdistatakse toetuspettuses. Lisaks süüdistatakse kelmuse kaasosalistena kolme isikut ja nelja firmat.
Süüdimõistmise korral ootab süüdistatavaid ees kuni 5-aastane vanglakaristus ja firmasid rahaline karistus.
Kriminaalasja eelistung toimub Harju Maakohtus 14. novembril 2023.


Vastutus on imelihtneJüri Ginter.
Opositsioonierakonnad ja nende valijad on küsitluste tulemuste alusel seda meelt, et Kaja Kallas peaks vastutama ja tagasi astuma. Kuidas saavad Kaja Kallas ise, tema erakond ja valijad aru peaministri vastutusest, pole ma seni ajakirjanduses avaldatu põhjal aru saanud. Kas sel juhul peaks ka õpetaja, kelle õpilane saab mitterahuldava hinde, omal soovil töölt lahkuma ja lapsevanem, kelle laps pahandust teeb, vanemlikest õigustest loobuma? Milles seisneb sel juhul õpilase vastutus, millest on viimasel ajal hakatud rääkima?
Vastutus on oma tegude või tegevusetuse tagajärgede likvideerimine või leevendamine, st õpetajalt ei saa nõuda vastutamist, kui õpilane tunnis ei käi või seal ei osale ning ka Kaja Kallas ei vastuta oma abikaasa või tema firma tegevuse eest. Samas ei ole tagasiastumine või töölt lahkumine vastutus, kuna tekkinud olukorda see ei lahenda, sarnased rikkumised võivad korduda, riigi maine on rikutud ja õpilase õppeedukus ei parane, kui õpetaja töölt lahkub. Aga vastutus on just maine ja õppeedukuse eest. Lapsevanema puhul on asi veelgi selgem: kui lapsevanem jätab lapse omapäi, siis ei ole vist keegi seda meelt, et nii võttis ta vastutuse. Umbusalduse avaldamine või töölt vabastamine ei võimalda inimesel vastutada ja oma tegevuse või tegevusetuse tagajärgi heastada, pigem vabastatakse inimene sellega vastutusest.
Üks tekkinud olukorra põhjuseid on tõsiasi, et meie koolides sageli ei õpetata vastutust ja vastutama. Selle tõttu ei saa inimesed aru, mis on vastutus, või on nende ettekujutus vastutusest nii erinev, et tekivad täiendavad konfliktid. Kehtiva õppekava väljatöötamise eel juhtisin tähelepanu asjaolule, et eelnõu tekstis ei olnud üldse sõna „vastutus“. See lünk küll likvideeriti ning põhikooli riiklikus õppekavas on sõnad „vastutus“, „vastutab“ või „vastutustundlik“ kokku 15 korda. Selgusetuks jäi aga, mis vastutus on ja kuidas seda õpetada. Siit tõdemus, et isegi küsitluste korraldajad saavad vastutusest aru lihtsustatult ja väga kitsalt ega anna vastajatele isegi võimalust selgitada, milles peaks seisnema peaministri vastutus. Ülikoolis küsisin õpetajatelt kontrolltöös, milles seisneb nende vastutus. Enamik vastas, mille eest õpetaja vastutab, kuid vaid üksikud selgitasid, milles nende vastutus seisneb.
Vastutust peab hakkama kasvatama juba kodus ja lasteaias ning jätkuma peab see tegevus koolis. Teha tuleb seda järkjärgult. Kolmeaastaselt lapselt ei saa eeldada sama mis seitsmeaastaselt, sarnane ei saa olla ka seitsme- ja 19-aastase vastutus (kodukord lasteaias ja koolis on aga kõigile ühesugune). Vastutus ei peaks sõltuma üksnes vanusest, vaid eelkõige küpsusest. Kui laps suudab õigustada usaldust ja kokkulepetest kinni peab, saab talle anda lisaõigusi, millega kaasneb täiendav vastutus. Olen ikka individuaalse õppekava näiteks toonud iseennast: mulle anti 11. klassis ametlikult vabakuulamise õigus, st võisin valida, kus tunnis käin. Tegelikult ma eriti palju ei puudunud ning lõpetasin kooli klassi kõige paremate hinnetega. Meelde on jäänud see seisund aga ehk sellepärast, et sain siiski käskkirja, kui ühest tunnist koos teistega puudusin. Hiljem see küll tühistati, sest õpetajale tuli meelde, et mina võisin puududa.
Väga tabavalt on vastutuse olemust selgitanud Taimi Elenurm: „Paluge vabandust. Ka siis, kui osa oli väike. Tundke huvi, kuidas ja miks see juhtus. Mida tuleb teha teisiti? Kuidas? Tutvustage ja rakendage muudatused. Jälgige muudatuste rakendamist ja andke sellest avalikult ja regulaarselt aru. Kui vaja, siis paluge uuesti vabandust“ (Personali Praktik, aprill 2018).
NB! Vastutus ei seisne esmajärjekorras karistamises, vaid tehtud vigade parandamises ja edasises vältimises.
Mida siis Kaja Kallas valesti tegi või tegemata jättis? Vabanduse palumist tuli talt pikalt välja pressida. Osa inimesi kahtleb vabanduse palumise siiruses. Seda, kas ta tundis huvi, mis tegelikult juhtus, millega firma tegeles ja milleks temalt saadud laenu kasutati, on keeruline öelda. Küll ei näidanud ta seda avalikult välja ja jättis selle ülesande ajakirjanikele. Samuti ei ole ta analüüsinud, mida teha teisiti, ega tutvustanud ja rakendanud muudatusi. Kuna muudatusi ei ole rakendatud, siis ei saa sellest ka avalikult aru anda.
Vastutuse hierarhia
1. Oma tegevuse selgitamine ja põhjendamine.
2. Vabanduse palumine.
3. Põhjuste väljaselgitamine.
4. Põhjuste analüüsimine.
5. Analüüsist järelduste tegemine.
6. Järeldustele vastav muudatus tegevuses, vigade parandus.
7. Muutunud käitumise tulemuste analüüs.
Sanktsioonid
1. Hoiatus.
2. Preemia vähendamine.
3. Töötasu alandamine.
4. Töökoha kaotamine.
Sanktsioonidega kaasneb vastavalt olukorrale ka materiaalne vastutus, st vastutaja hüvitab kahju rahaliselt, uuendab kaotatud või lõhutud asja, remondib või korrastab kahjustatud asja või osutab teenust, mis on jäänud osutamata.
Kuidas õpetada vastutama?
Ühelt poolt peaks täiskasvanud andma lapsele eeskuju ja käituma Taimi Elenurme soovituste järgi. Nii peaks lapsevanem vabandust paluma, kui ta midagi valesti tegi või tegemata jättis, ning selgitama, kuidas oleks pidanud käituma ning edaspidi ka vastavalt käituma. Lapse õigusrikkumist võisid mõjutada ema ja isa vastuolulised reeglid (üks lubab, teine keelab), järjekindlusetus kokkulepetest kinnipidamisel või isegi reeglite rikkumise õigustamine („Eks ma olin ka ise selline“). Kõige äärmuslikum juhtum oli mul alaealiste komisjoni praktikas, kus lapse ema töötas välismaal ning võttis lapsega kontakti üksnes siis, kui laps oli mingi pahandusega hakkama saanud. Võite ise arvata, kas see laps tegi pahandust või oli kukupai. Ka õpetaja võiks välja selgitada, mis tema tegevuses läks viltu, kas ta ei selgitanud välja õpilase algteadmiste ja oskuste taset ning õpilane ei saanudki uuest materjalist aru saada või selgitas õpetaja materjali segaselt või andis õpilasele ülesande, milles oli viga (selliseid ülesandeid olen lapsevanemana näinud ka ametlikult kinnitatud õpikutes, st õpetaja ei olnud ise seda ülesannet lahendanud). Ma saan aru, et see võib olla raske, kuna eeldatakse, et õpetaja on üliinimene ja eksimatu, kuid vastasel juhul ei ole õpilasel eeskuju, kellelt vastutust õppida. Teiselt poolt tuleb lastele anda valikuvõimalusi, et nad saaksid ise otsustada ja vajaduse korral ka oma otsuste tagajärgede eest vastutada. Sunni olukorras ei saa vastutusest rääkida. Alguses on vabadus väiksem ja valikud piiratud. Kui laps usaldust õigustab ja eksimuste korral oskab vastutust võtta, saab vabadust suurendada ja valikuvõimalusi juurde anda. Nii võivad õpilased ise korraldada klassiõhtu ning kui selle käigus midagi maha läheb, koristavad selle ise ära; kui läheb katki, siis paluvad vabandust, parandavad ära või ostavad uue, tüli korral aga lepitavad vaenupooled. Vastutama on õppinud lapsed siis, kui nad kõike seda ise teevad ega jää ootama klassijuhataja meeldetuletust.
Seotud mõisted
Oleks tore, kui õpetajad ja lastevanemad oleksid kursis ka vastutusega seotud mõistetega. Põhikooli riiklikus õppekavas on kasutusel „vastutustundlik“, mis tähendab, et arvestatakse oma tegevuse või tegevusetuse võimalike tagajärgedega. Vastutusvõime on pädevus arvestada oma tegevuse või tegevusetuse võimalike tagajärgedega. On oluline, et lastevanemad ja õpetajad looksid tingimused vastutusvõime arenguks.
Kas õpetaja vastutab tõepoolest kõige eest?
Õpetaja palub õpilasel näidata kaardil Laadoga järve. Lapsevanem süüdistab õpetajat, et see nõuab õpilaselt seda, mida pole ise õpetanud. Õpetaja näitab kaardil õpilastele, kus on Laadoga järv. Teine lapsevanem süüdistab õpetajat, et see alahindab õpilasi, kulutab aega ja teeb seda, mida võiksid teha õpilased. Need võivad olla ka ühe lapse lapsevanemad. Kolmas lapsevanem heidab ette, et räägitakse okupeeriva riigi geograafiast. Kuni me ei ole kokku leppinud, milles on kooli, õpetaja ja õpilase roll, ei ole selge, mille eest õpetaja vastutab, ja süüdistusi laekub igalt poolt, ka siis, kui õpetaja töötab suurepäraselt.
Laadoga järvega on mul oma lugu. Ma pole küll seda oma silmaga näinud, kuid aitasin oma pojal geograafia riigieksamiks valmistuda. Väga täpselt on meelde jäänud, et jätsin temalt küsimata, kus on Laadoga järv, kuigi õppekava seda ette nägi. Pidasin seda nii lihtsaks küsimuseks, et ei tahtnud poja aega raisata. Tagajärjeks oli see, et Laadoga järve asukoha mitteteadmise tõttu kaotas ta riigieksamil ainsa punkti. Tema õpetaja oli ilmselt minu poja tulemuste üle uhke, sest ainult kaks õpilast said sel aastal geograafia riigieksamil 99 punkti, mis oli ühtlasi parim tulemus. Mina aga tunnen senini, et vastutan selle punkti kaotuse eest. Olen pojalt korduvalt vabandust palunud. Seda lugu olen jaganud koolitustel ja teen seda ka nüüd, et edaspidi ei tehtaks valesid eeldusi õpilaste teadmiste ja oskuste kohta. Samas kui õpilane ei oska vastata, tuleb teda julgustada abi otsima ja küsima, mitte õpilase eest kõike ise ära teha. Omast kogemusest tean, et see on lapsevanema, õpetaja ja õpetajate õppejõu üks kõige raskemaid ülesandeid. Ühelt poolt ei tohi õpetaja ise ülesannet ära teha, teisalt ei tohi õpilane alla anda või kergema vastupanu teed minna ja kasutada plagiaati või spikerdada. Loomulikult peab õpetaja eelnevalt kontrollima, kas ülesannet on üldse võimalik lahendada, ning kui ta ei ole kontrollinud, siis informeerima õpilast, et on võimalik, et ülesannet polegi võimalik lahendada ja õpilasele antud eeskuju võib olla eksitav.
Kodulugemiseks
Albert Schweitzer. „Kultuur ja eetika“. Tõlkinud Mati Sirkel, Tallinn, Eesti Raamat 1984, 296 lk


Elisa: küberrünnakute hulk paisus suve lõpus erakordselt suureksTALLINN, 17. oktoober, BNS - Eestlaste vastu suunatud küberrünnakute hulk tõusis  suve lõpusirgel pretsedenditutesse kõrgustesse ning ainuüksi Elisa Netivalvuri teenusel tuli küberohtudele reageerida pea 1,5 miljonil korral.
Võrreldes juuliga tõusis tuvastatud ohtude hulk enam kui poole miljoni võrra, aasta algusega võrreldes on juhtumite hulk pea kahekümnekordistunud.
Augustis kujutasid endas suurimat ohtu pahavara, õngitsuskampaaniad ja pahatahtlikud botivõrgud. Näiteks hakkas laialdaselt levima petuskeem, kus kasutajatel paluti kiiremas korras uuendada Adobe Flash Playerit – nakatades arvuti nii pahavaraga –, aga ka krüptokauplemisskeem, mille eesmärk oli varastada inimeste andmeid.
“Küberrünnakute oht tõuseb silmipimestavalt kiirelt. Ühelt poolt mõjutab statistikat tõsiasi, et järjest enam inimesi kaitseb end nutikate digiturbelahenduste abil, teisalt on oluliselt aktiivsemaks muutunud ka pahalased,” sõnas Elisa tegevjuht Andrus Hiiepuu. “1,5 miljonit korda, mil tuli kasutajaid kuu jooksul kaitsta, on meeletu number. Seda eriti arvestades, et aasta alguses jäi see number ühes kuus alla 100 000.”
Küberruum on ohtlikumaks muutunud juba pikemat aega, kuid eriti järsult on ohtude hulk hakanud tõusma viimaste aastate jooksul. Olukorda mõjutab nii muutuv majanduskeskkond, julgeolekukeskkond kui ka järjest uute tehnoloogiliste lahenduste turule jõudmine, mis võimaldab kurjategijatel oma tegevust efektiivsemaks muuta.
Elisa tehnoloogiaüksuse juht Toomas Polli tõdes, et ohtude eest pole kaitstud keegi. “Küberkurjategijad ründavad nii eraisikuid kui ettevõtteid. Mõnel juhul on eesmärgiks konkreetsele asutusele sihitult liiga tegemine, kuid väga tihti rünnatakse seda, kes kätte saadakse. Seetõttu ei saa ükski ettevõte või ükski inimene tunda, et tema on rünnaku või pettuse ohvriks langemiseks liialt ebaoluline,” sõnas ta.
Kõige levinumateks ründe- ja pettusvektoriks on jätkuvalt õngitsussõnumid, petukõned, pahavara ja libalehed. Enamasti on kõige levinumate rünnakute eesmärgiks varastada seadmesse paigaldatud pahavara abil inimeste andmeid, petta andmed välja libalehtede abil, või pääseda ligi otse inimeste ja ettevõtete pangakontodele.
Kuigi kuskile pole kadunud petukõned, kus kurjategijad matkivad näiteks pangatöötajaid, siis on viimasel ajal laialdaselt levinud ka tehniliselt keerukamad skeemid. Näiteks lõi augustis Eestis laineid pealtnäha korralik krüptoturg, mille eesmärgiks oli reaalsuses panna inimesed sisestama oma isikuandmeid ja paroole, et neid hiljem teistesse teenustesse ligi pääsemiseks ära kasutada. Niisamuti on pahalased leidnud viise, kuidas paigaldada kasutaja seadmesse pahavara, mis salvestab kõik nende klahvivajutused ja veebilehitsejasse salvestatud paroolid.
“Kõige parem viis end rünnakute ja pettuste eest kaitsta on kasutada kainet mõistust ja tunnistada endale, et ohte on palju ja skeptilisus on see, mis päästab hullemast. Kui midagi tundub liiga hea, et tõsi olla, siis see ilmselt ka on. Kui pakki pole tellitud, siis pakifirma ka mingit sõnumit ei saada. Pangast keegi niisama ei helista ja kui mõni veebileht tundub veidigi kahtlane, siis tasub sealt esimesel võimalusel lahkuda,” lisas Polli.
Skeptilisuse kõrval tasub kasu lõigata ka tehnoloogilistest lahendustest, mis muudavad igapäevase internetikasutuse turvalisemaks. Polli sõnul võiks igas seadmes olla kasutusel viirusetõrje – näiteks Bitdefender – või näiteks Netivalvur või muu teenus, mis hoiab pidevalt kõigel silma peal.
“Ära ei tasu unustada, et rünnaku ohvriks võivad langeda kõik. Seetõttu tasuks lisaks enda kaitsmisele mõelda ka oma lähedaste peale, eriti vanematele sugulastele või lastele. On oluline, et ka nemad teaks, millised küberohud nurga taga varitseda võivad ja kuidas end nende eest kõige paremini kaitsta,” lausus ta.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Noored peavad kõige ohtlikumaks sotsiaalmeedias ringlevaid pettusi   TALLINN, 17. oktoober, BNS - SEB Tartu Innovatsioonkeskuse ja Tartu Ülikooli koostöös noorte seas läbi viidud uuringust selgus, et erinevate pettuse tüüpidega ollakse võrdlemisi hästi kursis ja kõige ohtlikumaks peetakse sotsiaalmeedia kaudu levivaid pettusi.
56 protsenti vastanutest usub, et nemad ei langeks investeerimispettuse ohvriks. Seejuures 43 protsenti neist tunnistas, et kokkupuude pettusega on olnud nii neil endil kui ka nende lähedastel. Peamise põhjusena pettuse ohvriks langemisel toodi välja liigset usaldamist ja detailide mitte märkamist.
„Pettuste ohvriks langemisel on enamasti läbivalt tegu kolme põhjusega: liigne usaldamine, kiirustamine ja mitte süvenemine ning ühiskonna madal teadlikkus – ei osata näha ohumärke. Kahjuks ringleb olenemata vanusest, haridustasemest või muudest näitajatest siiski arvamus: „Minuga seda ei juhtu“. Täna pole küsimus aga selles, kas juhtub, vaid millal juhtub. Tasub meeles pidada, et pettuste eest pole kaitstud mitte keegi,“ rääkis SEB Turbekeskuse turbejuht Kätlin Kukk.
Ligi pooled intervjueeritud noortest oskasid välja tuua erinevaid pettuse tüüpe. Kui noortele näidati nimekirja, kus olid andmepüügi pettus, identiteedi vargus, auto või elamiskoha rendipettus, töökohapettus, sotsiaalmeedia pettus, armastuspettus ja usaldusväärse ettevõtte või organisatsioonina esinemine, siis 98 protsenti vastanutest tundis ära rohkem kui ühe väljatoodutest. Kõige rohkem tunti ära töökohapettust ja sotsiaalmeedia pettust, vastavalt 77 ja 85 protsenti.
„Kui vaadata üldist statistikat, siis on näha, et kõige vähem puutuvad pettustega kokku noored vanuses kuni 25. Sealjuures on ka rahalised kaotused kõige väiksemad. Lisaks võrdlemisi heale teadlikkusele on põhjuseks ilmselt ka see, et noortel pole veel kogunenud märkimisväärselt sääste, mistõttu on ka petturite huvi nende suhtes väiksem. Selles vanusegrupis piirduvad pettused enamasti pettusliku raha vahendamisega või identiteedivargusega,“ jagas Kukk.
Lisaks uuriti tudengitelt, millised eelpool nimetatutest pettustest kujutavad tudengitele endile kõige suuremat ohtu. Oodatult hinnati kõige ohtlikumaks sotsiaalmeedias ringlevaid pettusi, nii arvas 73 protsenti vastanutest.
„Kuna noored kasutavad sotsiaalmeedia keskkondi aktiivselt, on seetõttu kõik nendes meediumites levitatav neile ka kõige suuremaks ohukohaks. Sealseid petuskeeme on tihti keeruline eristada päriselust, mistõttu tuleb vale ja õige info eristamiseks kasutada väga kriitilist mõtlemist,“ sõnas Kukk.
48 protsenti vastanutest leidis, et pettuse ohvriks langemise eest saab vastutada vaid inimene ise. Toodi välja ka seda, et vastutus lasub ka valitsusel, pankadel ja internetikeskkondade haldajatel, kelle ülesandeks on luua turvaline keskkond ning läbi ennetuse ja petturite vastutusele võtmise kaitsta tarbijat ohvriks langemise eest.
Kui juba pettuse ohvriks langetakse, siis ligi kolmandik ehk 28 protsenti sellele otseselt ei reageeriks, vaid üritaks läbielatust õppida, et samu vigu tulevikus vältida. Politsei poole pöörduks 26 protsenti, pangaga võtaksid ühendust 14 protsenti ning õigussüsteemile jääksid lootma vaid kümme protsenti vastanutest.
Viimaseks uuriti, mida saaksid vastajate hinnangul pangad finantspettuste ennetamiseks teha. 22 protsenti vastanute hinnangul aitaks pettusi ennetada kahe-astmeline autentimise laiem kasutuselevõtt. 16 protsenti märkis, et pangad peaksid rohkem keskenduma klientide finantspettuste teemal harimisele, näiteks läbi taskuhäälingute ning koolituste.
„Olen vastanutega täielikult nõus. Kahe-astmeline autentimine leiab panganduses järjest laiemat kasutust. Lisaks peame teemale kindlasti ka suuremat tähelepanu tõmbama ja leidma selleks atraktiivsemaid viise, et laiema elanikkonna teadlikkust tõsta ja seeläbi aidata pettuseid ennetada. Kõige olulisem pettuste ennetusmeede on just teadmised, mille abil suudame ennast kõige paremini kaitsta,“ lisas Kukk.
SEB Tartu Innovatsioonkeskuse ja Tartu Ülikooli koostöös viidi läbi uuring, mis keskendus noorte teadlikkusele finantspettustest. Analüüsi käigus viisid tudengid läbi 50 kvalitatiivset intervjuud bakalaureuse- ja magistriõppe tudengitega. Projekti põhieesmärgiks oli teada saada, milliste pettuse tüüpidega on noored kursis ning kui ohtlikuks neid hinnatakse. Lisaks uuriti, kuidas saaks parandada noorte informeeritust finantspettuste suunal.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Vaheri ja Heldna kaitsja: süüd kinnitavaid tõendeid toimikust ei leiaPolitsei eksjuht Elmar Vaheri ja kapo endise asejuhi Eerik Heldna kaitsja, kunagine tipp-prokurör Margus Kurm ütleb peale kriminaalasja toimikuga tutvumist, et kapol ja riigiprokuratuuril pole uurimismaterjalidesse õnnestunud hankida ühtegi mängu muutvat tõendit.
Mängu muutvaks tõendiks võiks pidada näiteks kelmuse planeerimist puudutavat asjaosaliste omavahelist vestlust vms seni avalikkuse eest varjul olevat seika Heldna ja Vaheri kriminaaluurimises.
Eelmisel nädalal riigiprokuratuuri loal kriminaaltoimikuga tutvuda saanud kaitsja Margus Kurm ütleb, et toimikusse on kokku kuhjatud üle 3000 lehekülje materjali, kuid tõendeid, mis kinnitaksid Elmar Vaheri ja Eerik Heldna süüd, tema sealt ei leidnud.
„Küll saab aga toimikust ühemõtteliselt selgeks, et Eerik Heldna ametisse nimetamist ja roteerimist on korduvalt erinevates asutustes erinevatel aegadel arutatud. Asi on käinud läbi isegi halduskohtust,“ ütleb Kurm.
Tema sõnul on aruteludesse olnud kaasatud vähemalt 30 inimest erinevatest asutustest. „Fakt on see, et nende arutelude tulemusena pole üksi vastutav ametnik asunud seisukohale, nagu oleks ametisse nimetamisega samal päeval roteerimine õigusvastane. Isegi Kaitsepolitseiameti juristid olid esialgu arvamusel, et Eerik Heldna ametisse nimetamine on olnud üksnes ebaeetiline, aga mitte õigusvastane.“
Seetõttu pole Kurmi sõnul ka keegi Eerik Heldna ametisse nimetamise käskkirja tühistanud ega teinud ettepanekut rotatsiooni lõpetamiseks. „Käskkiri kehtib tänase päevani. Selles valguses on absurdne väita, et Eerik Heldna on oma teenistusstaaži kohta esitanud teadlikult valeandmeid.“
Endise kõrge riigiametnikuna ütleb ta, et siit on selge sõnum kaasa võtta kõigil riigiametnikel. „Ükskõik, mida arvab teie ülemus või mis nõu teile asutuse juristid annavad, vastutate teie. Kui leidub kasvõi üksainus prokurör, kelle arvamus kõigi teiste omast erineb, loeb see ja te lähete kohtu alla.“
Riigiprokuratuur valmistub kelmuse ja kelmusele kaasaaitamise süüdistust esitama endisele kaitsepolitsei asejuht Eerik Heldnale, endisele politsei peadirektorile Elmar Vaherile ja keskkriminaalpolitsei eksjuhile Aivar Alaverele.
Kolmiku väidetav kuritegu seisneb selles, et Eerik Heldnale loodi politsei tunnistajakaitse üksusesse fiktiivne ametikoht ja samal ajal töötas Heldna roteerumise korras edasi sõjaväeluures. Heldna politsei palgale võtmise eesmärk oli uurimist läbi viinud kaitsepolitsei hinnangul tagada Heldnale niimoodi politseipension. Riigiprokuratuuri teatel on sotsiaalkindlustusamet välja arvutanud, et aastakümnetega võinuks nii riigile tekkida kuni 1,6 miljoni eurone kahju.
Heldna kriminaaluurimise juured peituvad tema kunagises kapo töös, kui ta läks konflikti toonase juhtkonnaga ja pidi kapo asejuhi kohalt lahkuma. Aastaid hiljem, kui Heldna soovis omal initsiatiivil naasta politseitööle ja lõpuks ametikoha tunnistajakaitseüksusesse ka sai, nägi kapo toonane juhtkond kuluaarides kurja vaeva, et Heldna siiski ei naaseks õiguskaitsesse.
Sõjaväeluure, välisluure ja politsei juristide vahelised pikad vaidlused kapoga päädisid sellega, et Heldna siiski vormistati tööle. Õige pea pärast seda esitas sotsiaalkindlustusamet riigiprokuratuurile väidetava kelmuse osas kuriteoteate ja kapo sai alustada jälitustoiminguid.
Skandaal puhkes, kui salajane uurimine tänavu kevadel avalikuks sai ja toonased politseijuhid tööl kinni peeti. Politseijuht Vaher kaotas paar kuud enne ametiaja lõppu töö, tunnistajakaitseüksust juhtiva keskkriminaalpolitsei juht Aivar Alavere lahkus juhtunu järel töölt omal soovil, sest tal oli niikuinii plaanis pikalt peetud amet lähiajal maha panna.


Leedu koolid ja lasteaiad said teist päeva järjest pommiähvardusiÖöl vastu tänast teisipäeva, 17. oktoobrit said Leedu koolid ja lasteaiad taas pommiähvardusi.
„Öösel on taas ähvardusi laekunud. Niipalju kui me näeme, on koolidele ja lasteaedadele öeldud, et nende asutuste juures plahvatavad pommid kell 9.00,” ütles politseiameti pressiesindaja Ramūnas Matonis LRT raadiole.
Politsei oli teisipäeva kella kümneks saanud erinevatest asutustest üle 1000 pommiteate.
Matonis kutsus asutusi taas üles jääma rahulikuks, ähvardustest teada andma ja järgima eile õhtul antud soovitusi.
„Omavalitsused pidid [soovitusi] vastutavatele asutustele jagama, loodan, et nad on need kätte saanud ja nüüd läheb teisiti,” ütles politseiameti pressiesindaja.
„Nende soovituste põhiidee pole mitte kiirustada inimesi evakueerima ja tegevust lõpetama, vaid esmalt helistada politsei antud telefoninumbril (8 700 60 000). Kui rohkem infot pole, pärast ööd esemeid ei leitud, pärast ruumide ülevaatust midagi kahtlast pole, tuleb antud juhul tegevust jätkata ja selliseid ähvardusi eirata,” selgitas ta.
Matonise sõnul tuleks ruumid evakueerida, kui asutusest leitakse kahtlane ese.
„Kui leitakse kahtlane objekt ja pole selge, kust see pärit on, […] peaksid inimesed evakueeruma, helistama numbril 112 ja ootama politseinike saabumist,” ütles ta.
President Gitanas Nausėda riikliku julgeoleku nõuniku Kęstutis Budryse sõnul on jätkuv petupommiähvarduste tulv paljastanud puudused Leedu võimude reageerimises.
„Teatud lüngad on paljastatud ja teatud õppetundidest tuleb õppida,” ütles ta teisipäeval raadiojaamale Žiniu Radijas.
Leedu vajab Budry sõnul ühtseid reageerimisprotokolle kõikidele asutustele ja selgemaid juhiseid politseilt.
„Kollektiivne arusaam, et võime selliste tavadega silmitsi seista, tuleb tõsta uuele tasemele,” ütles ta.
Möödunud reedel said koolid ja lasteaiad üle Leedu 900 pommiähvardust, mis kõik osutusid pettuseks.
Esmaspäeva õhtul said asutused üle Leedu, sealhulgas koolid ja lasteaiad, täiendavaid ähvardusi nende ruumidesse paigutatud lõhkekehadest.
Riigi julgeolekuamet teatas reedel, et pommiähvardused näivad olevat „sihitud ja koordineeritud rünnak, mis viidi läbi vaenulike riikide algatusel”.
Sarnased ähvadused eelnesid Ukrainas sissetungile eelmise, 2022. aasta veebruaris. Ukraina võimud eitasid ohtu kuni viimase hetkeni, et mitte paanikat tekitada.


Veiko Vihuri: utoopia ehitamise ning selle luhtumise eest tuleb EL-i liikmesriikidel ränka hinda makstaVaimulik ja veebiväljaande Meie Kirik peatoimetaja Veiko Vihuri kirjutab sotsiaalmeedias sellest, kuidas tänase Euroopa Liidus kaob demokraatia kiiresti ja selle asemele astub varjatud totalitarism.
“Demokraatias on tavaks, et võimuerakonnad vahetuvad teatud aja tagant. See on hea selles mõttes, et nii ei muutu riigiaparaat ühe kitsa seltskonna käepikenduseks ja toiduahelaks. Võim paratamatult korrumpeerib.
Probleem tekib siis, kui võimu vahetumine toob kaasa kardinaalse kursimuutuse ühiskonnas, mitte lihtsalt senisest veidi vasakpoolsema või pisut parempoolsema poliitika. Kui Poola Õigus ja Õiglus või Ungari Fidesz peaksid kaotama võimu, üritaksid nende oponendid maha lammutada kõik selle, mida nad on vahepeal üles ehitanud.
Kujutagem ette, et Eestis saab EKRE neljaks aastaks võimule ja hakkab taastama 1992. aasta põhiseaduses ette nähtud riiki. Muude asjade seas tühistatakse nn abieluvõrdsus, kooseluseadus ja vihakõneseadus, taastatakse suuremad peretoetused, peatatakse ideoloogiline rohepööre, immigratsioon saab karmid piirangud, muudetakse varasemat maksupoliitikat jne.
Kuid ühel hetkel saab sinu valitsusaeg otsa ning võimule tulevad oponendid, kes lammutavad vihaselt kõik selle, mida sina ellu viisid.
Paljud Lääne ühiskonnad on tänapäeval äärmiselt lõhestatud. Valimistel võib mõni tegur anda ühele või teisele jõule eelise ning siis tehakse „võitja võtab kõik“ valitsus (nagu tänavu juhtus Eestis), aga ühiskondlikku leppimist ei tule, sest lõhenenud rahval ei ole enam ühtset moraalset ja väärtuselist alust.
Ühtse väärtuselise aluse puudumine teeb mind skeptiliseks demokraatia tuleviku osas. Demokraatia saab efektiivselt toimida ikkagi ühiskondades, mis on põhiküsimustes, ühiskonna alusväärtustes ja üldises kursis ühel meelel, mitte diametraalselt vastandlikel seisukohtadel.
Ja veel üks tähelepanek. Nii Ungaris kui Poolas on üritatud kasutada referendumeid, kuid opositsioon on suutnud need läbi kukutada, kutsudes üles neil mitte osalema (et nõutav kvoorum jääks saavutamata). Ka see näitab, et demokraatia ei tööta enam. Üks osa ühiskonnast keeldub üldse referendumile pandud küsimust otsustama, sest peab seda illegitiimseks vms.
Progressiivid võivad võidutuhinas arvata, et neil õnnestub riik riigi haaval rahvuskonservatiivide vastupanu murda ning et viimaks ei jää Euroopa Liitu enam ühtegi riiki, mis seisaks vastu üleliidulistele poliitikatele. Kuid see mõistusvastastele ideoloogiatele rajatud liit variseb ühel päeval kui kaardimajake – nii nagu juhtus 1991. aastal Nõukogude Liiduga. Küsimus on hinnas, mida iga liikmesriigi ühiskonnal tuleb maksta utoopia ehitamise ning selle luhtumise eest.”


Katri Raik tunnistas, et tegi Narva linnapeana korruptiivse teo: ma ei kahetse seda„Minu esimene ja viimane korruptiivne tegu on Narva slogan „Euroopa algab siin“,“ tunnistas tänasel konverentsil „Ida-Virumaa – võimalus, mida kardetakse“ endine Narva linnapea Katri Raik.
Raik tunnistas, et ta oli nõus linnavolikogu ametnikele preemiat maksma, kui vastutasuks nõustusid ametnikud Raiki välja pakutud logoga „Euroopa algab Narvast“. Esialgu keeldus Raik linnavolikogu töötajatele preemiaid maksmast, sest endise linnapea hinnangul nad seda ei väärinud. Raigi sõnul oli see tema viimane korruptiivne tegu ning ta ei kahetse seda.
„Narvast algab Euroopa ning meil on vastutus selle tükikese maa eest. Oleme täna õnnelikud selle üle, et õiglase ülemineku fondist enamik on läinud teadusesse. Üleminek Narvas kestab kaua ning viie aastaga suurt muutust ei too,“ lausus ta.
Hariduse tähtis roll
Raigi sõnul on teadusesse panustamine väga oluline ning temagi kavatseb omandada eesti keele õpetaja mikrokraadi. Peale seda kavatseb ta hakata eesti keele õpetajaks.
Riigigümnaasiumid on toonud Raigi sõnul Ida-Virumaale uue hingamise. „Mind hirmutab see jutt, et seadust tuleb täita, aga me ei saa seda teha, sest õpetajaid ei ole.“
Ta meenutas aegu, mil ta oli veel haridusminister Tõnis Lukase asekantsler. „1994. aastast on räägitud, et me ei saa eestikeelsele haridusele üle minna, sest meil on Narva. Jah, tõsi, Narva 300 õpetajat ei vasta nõuetele,“ nentis ta.
Miks aga ei ole Narva õpetajad keelt ära õppinud? Raik näeb põhjusena vähest toetust koolide endi ning kohalike omavalitsuste poolt. Praegu õpib sada Narva õpetajat eesti keelt. „See on võimalik küll. Samal ajal toimub ka õpetajate ümberõpe. Need on inimesed, kes oskavad täna B1 asemel eesti keelt,“ lisas Raik.
„Kogu eestikeelse õppe juures peab silmas pidama – mida tihti unustatakse –, et lapsi jääb Ida-Virumaal pidevalt vähemaks. See tähendab, et õpetajaid pole õhtu lõpuks üldsegi nii palju vaja. Inimesed kaotaksid nii ehk naa töö ja seda mitte seetõttu, et nad keelt ei oska, vaid pole õpilasi, keda õpetada,“ tunnistas ta.
Narva endist linnapead on palju kritiseeritud väljaütlemise eest, et õpetajad võiksid minna ka tehasesse tööle. „Ma ei mõelnud seda välja, seda ütlesid magnetitehase Kanada investorid. Tehasesse otsitakse täpseid ja distsiplineeritud inimesi ning seetõttu leiti, et see töö võiks õpetajatele sobida,“ selgitas ta.
„See jutt, et eestikeelsele haridusele üle minna ei saa, sest õpetajaid pole, on lihtsalt tobe,“ ütles Raik. Lisaks möönis ta, et õpetajate palga külmutamine on väga vale samm. „Kes kaks aastat peab vastu, see ka jääb Ida-Virumaale.“ Raik näeb, et Ida-Virumaa elanikel on suur huvi eesti keele õppimise vastu.


Europarlament toetab 50 miljardi eurose Ukraina rahastu loomistTALLINN, 17. oktoober, BNS – Euroopa Parlament kinnitas teisipäeval ettepaneku luua 50 miljardi euro suurune rahastu, et toetada alates 2024. aastast Ukraina taastamist, ülesehitamist ja moderniseerimist.
"50 miljardi euro suurune Ukraina rahastu kinnitab taas, et Euroopa Liit ei hülga Ukrainat. Me aitame ukrainlastel end paremini kaitsta ja viia läbi reformid, mis aitaksid kaasa riigi võimalikule ühinemisele Euroopa Liiduga. Me tahame, et Ukraina taasülesehitamiseks kasutataks külmutatud Vene vara, ning soovime, et Euroopa Liidu rahalise abi kasutamises osaleksid ka Ukraina Ülemraada ja kodanikuühiskond," ütles eelarvekomisjoni raportöör Eider Gardiazabal Rubial pressiteates.
Ukraina rahastu loomine on seotud Euroopa Liidu mitmeaastase finantsraamistiku läbivaatamisega. See on parlamendi teatel möödapääsmatu, sest alates 2021. aastast on järjestikused kriisid pannud liidu eelarve tõsise surve alla. Parlamendi hinnangul tuleks nii rahastut kui ka mitmeaastast finantsraamistikku puudutavad otsused teha võimalikult kiiresti, sest praegu puudub Euroopa Liidu kava, kuidas Ukrainat alates 2024. aastast toetada. Ukraina rahastu tuleks seega lisada järgmise aasta eelarvesse, mida arutatakse juba tänavu novembris.
Parlament nõuab, et Ukraina ülesehitamiseks kasutataks Venemaa Föderatsiooni ja muude Vene agressioonisõjaga otseselt seotud üksuste ja üksikisikute vara. Samuti muutis parlament rangemaks sätted, mille eesmärk on takistada pettust, korruptsiooni, huvide konflikti ja Euroopa Liidu rahastusreeglite eiramist. Lisaks rõhutas parlament, et toetada ei tohiks oligarhide ettevõtteid.
Parlament lisas ettepanekusse sätted, mis muudavad rahastu kasutamise läbipaistvamaks. Selleks tuleks luua veebiportaal, mis annaks ülevaate Ukrainaga sõlmitud finantstehingutest, nende eesmärkidest ja saavutatud vahe-eesmärkidest. Samuti soovib parlament, et kolmandatelt riikidelt ja rahvusvahelistelt organisatsioonidelt saadud toetused oleksid avalikud. Ukraina reformide ja investeeringute kava koostamisel peaks osalema Euroopa Parlament, samuti tuleks kaasata ülemraada.
Parlament on valmis alustama liikmesriikidega läbirääkimisi niipea, kui ka nõukogu on määruse ettepaneku kohta oma seisukoha vastu võtnud. Euroopa Parlamendi seisukoht Ukraina rahastu ettepaneku kohta võeti vastu 512 poolt- ja 45 vastuhäälega, 63 parlamendiliiget jäi erapooletuks.
Tänavu 20. juunil tegi komisjon ettepaneku luua ajavahemikuks 2024–2027 Ukraina rahastu, mis võimaldaks eraldada Ukrainale toetusi ja laene kuni 50 miljardi euro väärtuses.
Rahastu asendab kahepoolse toetuse, mida Euroopa Liit praegu annab naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrumendi "Globaalne Euroopa" kaudu, ja 18 miljardi euro suuruse makromajandusliku finantsabi programmi raames, mis lõpevad 2023. aasta lõpus. Rahastusse lisatakse ka toetus, mida Ukraina oleks saanud ühinemiseelse abi rahastamisvahendist.
Tallinna toimetus, +372 56 505 306, majandus@bns.ee
Baltic News Service


Kolmveerand noortest peab kõige ohtlikumaks sotsiaalmeedias ringlevaid pettusiKoostöös SEB Tartu Innovatsioonkeskuse ja Tartu Ülikooliga noorte seas läbi viidud uuringust selgus, et erinevate pettuse tüüpidega ollakse võrdlemisi hästi kursis ja kõige ohtlikumaks peetakse sotsiaalmeedia kaudu levivaid pettusi.
56% vastanutest usub, et nemad ei langeks investeerimispettuse ohvriks. Seejuures 43% neist tunnistas, et kokkupuude pettusega on olnud nii neil endil kui ka nende lähedastel. Peamise põhjusena pettuse ohvriks langemisel toodi välja liigset usaldamist ja detailide mitte märkamist.
„Pettuste ohvriks langemisel on enamasti läbivalt tegu kolme põhjusega: liigne usaldamine, kiirustamine ja mitte süvenemine ning ühiskonna madal teadlikkus – ei osata näha ohumärke. Kahjuks ringleb olenemata vanusest, haridustasemest või muudest näitajatest siiski arvamus: „Minuga seda ei juhtu“. Täna pole küsimus aga selles, kas juhtub, vaid millal juhtub. Tasub meeles pidada, et pettuste eest pole kaitstud mitte keegi,“ rääkis SEB Turbekeskuse turbejuht Kätlin Kukk.
Noored on erinevate pettuse tüüpidega võrdlemisi hästi kursis
Ligi pooled intervjueeritud noortest oskasid välja tuua erinevaid pettuse tüüpe. Analüüsides järgnevat nimekirja: andmepüügi pettus, identiteedi vargus, auto või elamiskoha rendipettus, töökohapettus, sotsiaalmeedia pettus, armastuspettus ja usaldusväärse ettevõtte või organisatsioonina esinemine – 98% vastanutest tundis ära rohkem kui ühe väljatoodutest. Kõige rohkem tunti ära töökohapettust ja sotsiaalmeedia pettust, vastavalt 77% ja 85% vastanutest.
„Kui vaadata üldist statistikat, siis on näha, et kõige vähem puutuvad pettustega kokku noored vanuses kuni 25. Sealjuures on ka rahalised kaotused kõige väiksemad. Lisaks võrdlemisi heale teadlikkusele on põhjuseks ilmselt ka see, et noortel pole veel kogunenud märkimisväärselt sääste, mistõttu on ka petturite huvi nende suhtes väiksem. Selles vanusegrupis piirduvad pettused enamasti pettusliku raha vahendamisega või identiteedivargusega,“ jagas Kukk.
Lisaks uuriti tudengitelt, millised eelpool nimetatutest pettustest kujutavad tudengitele endile kõige suuremat ohtu. Oodatult hinnati kõige ohtlikumaks sotsiaalmeedias ringlevaid pettusi, nii arvas ligi kolmveerand (73%) vastanutest.
„Kuna noored kasutavad sotsiaalmeedia keskkondi aktiivselt, on seetõttu kõik nendes meediumites levitatav neile ka kõige suuremaks ohukohaks. Sealseid petuskeeme on tihti keeruline eristada päriselust, mistõttu tuleb vale ja õige info eristamiseks kasutada väga kriitilist mõtlemist,“ sõnas Kukk.
Kes peaks vastutama?
48% vastanutest leidis, et pettuse ohvriks langemise eest saab vastutada vaid inimene ise. Toodi välja ka seda, et vastutus lasub ka valitsusel, pankadel ja internetikeskkondade haldajatel, kelle ülesandeks on luua turvaline keskkond ning läbi ennetuse ja petturite vastutusele võtmise kaitsta tarbijat ohvriks langemise eest.
Ligi kolmandik pettuse ohvriks langedes otseselt ei reageeriks
Kui juba pettuse ohvriks langetakse, siis ligi kolmandik (28%) sellele otseselt ei reageeriks, vaid üritaks läbielatust õppida, et samu vigu tulevikus vältida. Politsei poole pöörduks 26%, pangaga võtaksid ühendust 14% ning õigussüsteemile jääksid lootma vaid 10% vastanutest.
Viimaseks uuriti, mida saaksid vastajate hinnangul pangad finantspettuste ennetamiseks teha. 22% vastanute hinnangul aitaks pettusi ennetada kaheastmeline autentimise laiem kasutuselevõtt. 16% märkis, et pangad peaksid rohkem keskenduma klientide finantspettuste teemal harimisele, näiteks läbi taskuhäälingute ning koolituste.
„Olen vastanutega täielikult nõus. Kaheastmeline autentimine leiab panganduses järjest laiemat kasutust. Lisaks peame teemale kindlasti ka suuremat tähelepanu tõmbama ja leidma selleks atraktiivsemaid viise, et laiema elanikkonna teadlikkust tõsta ja seeläbi aidata pettuseid ennetada. Kõige olulisem pettuste ennetusmeede on just teadmised, mille abil suudame ennast kõige paremini kaitsta,“ lisas Kukk.
SEB Tartu Innovatsioonkeskuse ja Tartu Ülikooli koostöös viidi läbi uuring, mis keskendus noorte teadlikkusele finantspettustest. Analüüsi käigus viisid tudengid läbi 50 kvalitatiivset intervjuud bakalaureuse- ja magistriõppe tudengitega. Projekti põhieesmärgiks oli teada saada, milliste pettuse tüüpidega on noored kursis ning kui ohtlikuks neid hinnatakse. Lisaks uuriti, kuidas saaks parandada noorte informeeritust finantspettuste suunal.


Europarlament toetab 50 miljardi eurose Ukraina rahastu loomistEuroopa Parlament kinnitas teisipäeval ettepaneku luua 50 miljardi euro suurune rahastu, et toetada alates 2024. aastast Ukraina taastamist, ülesehitamist ja moderniseerimist.«50 miljardi euro suurune Ukraina rahastu kinnitab taas, et Euroopa Liit ei hülga Ukrainat. Me aitame ukrainlastel end paremini kaitsta ja teha reformid, mis aitaksid kaasa riigi võimalikule ühinemisele Euroopa Liiduga. Me tahame, et Ukraina taasülesehitamiseks kasutataks külmutatud Vene vara, ning soovime, et Euroopa Liidu rahalise abi kasutamises osaleksid ka Ukraina Ülemraada ja kodanikuühiskond,» ütles eelarvekomisjoni raportöör Eider Gardiazabal Rubial pressiteates.
Ukraina rahastu loomine on seotud Euroopa Liidu mitmeaastase finantsraamistiku läbivaatamisega. See on parlamendi teatel möödapääsmatu, sest alates 2021. aastast on järjestikused kriisid pannud liidu eelarve tõsise surve alla. Parlamendi hinnangul tuleks nii rahastut kui ka mitmeaastast finantsraamistikku puudutavad otsused teha võimalikult kiiresti, sest praegu puudub Euroopa Liidu kava, kuidas Ukrainat alates 2024. aastast toetada. Ukraina rahastu tuleks seega lisada järgmise aasta eelarvesse, mida arutatakse juba tänavu novembris.
Parlament nõuab, et Ukraina ülesehitamiseks kasutataks Venemaa Föderatsiooni ja muude Vene agressioonisõjaga otseselt seotud üksuste ja üksikisikute vara. Samuti muutis parlament rangemaks sätted, mille eesmärk on takistada pettust, korruptsiooni, huvide konflikti ja Euroopa Liidu rahastusreeglite eiramist. Lisaks rõhutas parlament, et toetada ei tohiks oligarhide ettevõtteid.
Parlament lisas ettepanekusse sätted, mis muudavad rahastu kasutamise läbipaistvamaks. Selleks tuleks luua veebiportaal, mis annaks ülevaate Ukrainaga sõlmitud finantstehingutest, nende eesmärkidest ja saavutatud vahe-eesmärkidest. Samuti soovib parlament, et kolmandatelt riikidelt ja rahvusvahelistelt organisatsioonidelt saadud toetused oleksid avalikud. Ukraina reformide ja investeeringute kava koostamisel peaks osalema Euroopa Parlament, samuti tuleks kaasata ülemraada.
Parlament on valmis alustama liikmesriikidega läbirääkimisi niipea, kui ka nõukogu on määruse ettepaneku kohta oma seisukoha vastu võtnud. Euroopa Parlamendi seisukoht Ukraina rahastu ettepaneku kohta võeti vastu 512 poolt- ja 45 vastuhäälega, 63 parlamendiliiget jäi erapooletuks.
Tänavu 20. juunil tegi komisjon ettepaneku luua ajavahemikuks 2024–2027 Ukraina rahastu, mis võimaldaks eraldada Ukrainale toetusi ja laene kuni 50 miljardi euro väärtuses.
Rahastu asendab kahepoolse toetuse, mida Euroopa Liit praegu annab naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrumendi «Globaalne Euroopa» kaudu, ja 18 miljardi euro suuruse makromajandusliku finantsabi programmi raames, mis lõpevad 2023. aasta lõpus. Rahastusse lisatakse ka toetus, mida Ukraina oleks saanud ühinemiseelse abi rahastamisvahendist.


Surmahaigust teesklev naine on viinud kümned pered pankroti äärele! Väidetav süüdlane: mu käed on seotud“Märgatud Eestis” kajastas sel nädalal rasket lugu saripetjast, kes on kümned pered Eestis laostumise äärele viinud. Mõni perekond, kes ähvardas politseiga, suutis oma raha tagasi saada, kuid teistel nii hästi ei läinud. Kõige alatum osa antud loo juures on see, et saripetja Kaisa teeskleb haigust, mis ta hauda võib viia.
“Märgatud Eestis” saates jagasid mitmed perekonnad oma lugusid samast petturist Kaisast, kes väidetavalt on väga haige ning ei suuda maksta oma raviarveid. Kaisa petab erinevatelt inimestelt raha välja, lubades maksta peatselt tagasi. Heasüdamlikud inimesed usuvad ja saadavad talle muudkui raha juurde. Nii mõnigi perekond on jäänud ilma mõnest tuhandest eurost, kuid on ka juhuseid, kus on jäädud kümnetest ja sadadest tuhandetest eurodest ilma.
Korter pandi sundoksjonile, et võlg tagasi maksta
Pereema Heli kuulis Kaisa kohta oma tütre käest, kelle pettur oli juba ümber sõrme keeranud. Kuuldes Kaisa rasket lugu, tundsid Heli ja tema abikaasa Riho, et sooviksid samuti aidata noort naist raviarvete maksmisel. Peale mitmeid palveid raha tagasi saada, pole seda siiani juhtunud. Olude sunnil pidi perekond oma korteri maha müüma ning hetkel elavad nad selles üürnikena. “Kohtutäitur müüs maha meie korteri, tütre oma on ka müügis praegu,” kirjeldas Riho olukorda, milles kõiges on süüdi Kaisa.
Pere näitas ka konto väljavõtteid, kus näiteks Kaisa oli perelt 9 korda 300 eurot ühe päeva jooksul võtnud. “Kogu aeg nõuti raha juurde ja kui mingi teatud kellaaeg kukkus jälle ja kui raha selleks ajaks kokku ei olnud, siis järgmine päev olid uuesti mingisugused käibemaksud ja riigilõivud. Hakkas otsast peale,” rääkis pereema Heli Taavile näidates samaaegselt pabereid, mille peal olid kirjas kõik ülekanded, mis olid läinud Kaisale.
Tänaseks maksab pere endiselt tagasi laene ja loodab oma elu tagasi saada. Kaisa tõttu on nad kaotanud oma kodu ja ligi 100 000 eurot. “Mõtlesin, et saaksin aidata ja nüüd ongi nii,” ütles Heli ja pühis pisara. Täbar olukord tõi isegi Taavile pisara silma.
Anna raha tagasi või pöördume politseisse!
Mees, kes antud loos soovis jääda anonüümseks, rääkis, kuidas tema oma raha õnneks tagasi sai. Tema andis samale Kaisale 5000 eurot abiks ja Kaisa muudkui jagas valesid haiglast ning väidetavatest neerusiirdamistest. Naine rääkis, kuidas ta peab ise leidma viisi oma raviarvete tasumiseks, sest Eesti Haigekassa teda säärastes protseduurides aidata ei saa. “Meie vaatasime ka, et noor tütarlaps ja sellises abitus olukorras. Oli võimalik aidata ja laenasime talle raha. Leppisime kokku, et Kaisa hakkab igakuiselt seda raha tagasi maksma,” rääkis mees. Peale esimese tagasimakse tähtaja möödumist raha ikka ei laekunud ning Kaisa väitis, et on haiglas operatsioonil ja raha hetkel tagasi maksta ei saa. Mees jättis selleks korraks asja sinna paika, kuid hiljem abikaasaga poodi minnes kõndis talle Kaisa hoopis vastu täiesti tervena. Selle peale kirjutas mees Kaisale sõnumi, kus andis neiule 24 tundi tagasimakse sooritamiseks või muidu viiakse asi politseisse. Raha saadi tagasi.
Mees rääkis oma lugu hoiatusena ka oma tutvusringkonnas ning paljud olid samamoodi Kaisa ohvriks langenud. Tänu teavitustööle ja samasugusele käitumisele, sai ka üks sõber oma raha tagasi. Kahjuks paljudel teistel Kaisa ohvritel nii hästi läinud ei ole.
Kaisa ei olegi tegelikult süüdi?
Peale pikki vestlusi erinevate Kaisa ohvritega, keda antud loos on üle kümne, tuli Taavi tagasi Heli ja Riho juurde. Enne perekonnaga kohtumist pidas saatejuhi kinni üks äärmiselt ärritunud naine Aili, kes väidab ennast kõiges süüdi olevat ja kelle kontole kogu raha läks. Aili süüdistas Taavit ka laimamises ning valetamises. Väidetavalt oli Taavi eelmisest saatest, kus Taavi oli samuti kuulnud lugu Kaisast, lõiganud välja osa, mis oli tõde ning sisse jätnud kõik, mis vale.
Aili, kes ise omal jalal Taavi juurde marssis, uuris, mis õigusega Taavi asja üldse uurib. “Kes olete teie, et ma peaksin teile aru andma?” küsis Aili, öeldes, et Taavi pole mitte keegi peale lihtlabase ajakirjaniku. Naine tunnistas, et kõik raha on läinud tema arvele ja tunnistas ka, et Kaisal on päriselt olnud tervisega kehvasti.
Taavi proovis küsida uut küsimust, ent seepeale tõstis Aili häält ning nõudis, et saatejuht teda kuulaks. Naine püüdis seletada, et septembrikuises saates, kus samuti Kaisast räägiti, oli eetris olnud vale jutt ning tegelikult seal esinenud perekond valetas.
Aili jätkas oma lugu ja avaldas põhjuse, miks Kaisa raha erinevatelt inimestelt välja petab. “Ma sattusin püramiidskeemi. Kas olete rahul? Ja ma olengi selle sees ja ma ei saagi mitte midagi praegu teha lihtsalt. Minu käed on praeguseks seotud ja Kaisa on täisti süütu kannataja tänaseks päevaks,” sõnas Aili, võttes kogu süü endale. Naine lisas, et saadud raha eest ei ole ta siiani kogu võlga suutnud ära tasuda.
Kannataja versus süüdlane
Väidetavalt süüdlane Aili kohtus ka Rihoga, kes nii tema kui Kaisa tõttu kaotas oma korteri, kuid Aili keeldus mehele avaldamast, miks tal raha vaja oli. Aili aga nõudis oma õigust taga. “Mis ajast on meedia kohtumõistja? Kas selle jaoks ei ole Eestis mitte kohtud ja advokaadid!” Riho sõnul lubab Aili või Kaisa kogu aeg raha tagastada, kuid ta ei usu enam ammu sellesse võimalusse ning ei tea, miks nad siiani kohtusse pöördunud ei ole.
Taavi küsis ka Aililt, et ega Kaisa hoopis naist manipuleerinud ei ole ja sundinud teda süüd enda peale võtma, ent selle peale vastas naine eitavalt.
Kokkuvõttes ei ole teada, kas Aili rääkis päriselt tõtt või oli see kõik näitemäng, et asju segasemaks ajada. Mis kannatajatest edasi saab ning kas nad oma raha Kaisalt või Aililt kunagi tagasi saavad, teab vaid aeg.
Vaata “Märgatud Eestis” viimast saadet videost ning saa teada, kuidas oleks võlga andes kõige targem käituda!
Kõiki “Märgatud Eestis” osasid saab tasuta vaadata TV3Playst!


FOTOD | Uus „Kättemaksukontor“ on sündinud? Algasid uue draamasarja „Täiuslik sõbranna“ võttedHetkel käivad Elisa Huubi põnevussugemetega draamasarja “Täiuslik sõbranna“ võtted, mille režissööriks on Ergo Kuld.
Uue sarja, mille stsenaristideks on Katariina Libe ja Reeli Reinaus, keskmes on keskkonnaminister Agnes, kes on kohe rajatava tuulepargi üks eestvedajaid, hakkab ootamatult saama ähvarduskirju. Anonüümne väljapressija nõuab tuulepargi ehituse seiskamist või muidu teeb ta avalikuks Agnese 15 aasta taguse traagiliselt lõppenud peo tagajärjed, kus üks neljast sõbrannast jäi teadmata kadunuks.
Kolm peol osalenud sõbrannat – Agnes, Britt ja Elis – kes ei ole 15 aastat üksteist näinud, asuvad nüüd koos minevikus tuhnima. Kõik naised kardavad salamisi, et just nemad on Susanna arvatavas surmas süüdi. Mis aga tegelikult Susannaga juhtus? Sarja peaosades on Loviise Kapper, Mariel Korjus ning Carolin Ligi.
Sarja režissöör on Ergo Kuld ning kirjutasid Katariina Libe ja Reeli Reinaus. Stsenaariumi konsultant on Tiina Lokk.
Sari esilinastub PÖFFil ning on vaadatav eksklusiivselt Elisa Huubis.


Kolmveerand noortest peab kõige ohtlikumaks sotsiaalmeedias ringlevaid pettusiKoostöös SEB Tartu Innovatsioonkeskuse ja Tartu Ülikooliga noorte seas läbi viidud uuringust selgus, et erinevate pettuse tüüpidega ollakse võrdlemisi hästi kursis ja kõige ohtlikumaks peetakse sotsiaalmeedia kaudu levivaid pettusi.
56% vastanutest usub, et nemad ei langeks investeerimispettuse ohvriks. Seejuures 43% neist tunnistas, et kokkupuude pettusega on olnud nii neil endil kui ka nende lähedastel. Peamise põhjusena pettuse ohvriks langemisel toodi välja liigset usaldamist ja detailide mitte märkamist.
„Pettuste ohvriks langemisel on enamasti läbivalt tegu kolme põhjusega: liigne usaldamine, kiirustamine ja mitte süvenemine ning ühiskonna madal teadlikkus – ei osata näha ohumärke. Kahjuks ringleb olenemata vanusest, haridustasemest või muudest näitajatest siiski arvamus: „Minuga seda ei juhtu“. Täna pole küsimus aga selles, kas juhtub, vaid millal juhtub. Tasub meeles pidada, et pettuste eest pole kaitstud mitte keegi,“ rääkis SEB Turbekeskuse turbejuht Kätlin Kukk.
Noored on erinevate pettuse tüüpidega kursis
Ligi pooled intervjueeritud noortest oskasid välja tuua erinevaid pettuse tüüpe. Analüüsides järgnevat nimekirja: andmepüügi pettus, identiteedi vargus, auto või elamiskoha rendipettus, töökohapettus, sotsiaalmeedia pettus, armastuspettus ja usaldusväärse ettevõtte või organisatsioonina esinemine - 98% vastanutest tundis ära rohkem kui ühe väljatoodutest. Kõige rohkem tunti ära töökohapettust ja sotsiaalmeedia pettust, vastavalt 77% ja 85% vastanutest.
„Kui vaadata üldist statistikat, siis on näha, et kõige vähem puutuvad pettustega kokku noored vanuses kuni 25. Sealjuures on ka rahalised kaotused kõige väiksemad. Lisaks võrdlemisi heale teadlikkusele on põhjuseks ilmselt ka see, et noortel pole veel kogunenud märkimisväärselt sääste, mistõttu on ka petturite huvi nende suhtes väiksem. Selles vanusegrupis piirduvad pettused enamasti pettusliku raha vahendamisega või identiteedivargusega,“ jagas Kukk.
Lisaks uuriti tudengitelt, millised eelpool nimetatutest pettustest kujutavad tudengitele endile kõige suuremat ohtu. Oodatult hinnati kõige ohtlikumaks sotsiaalmeedias ringlevaid pettusi, nii arvas ligi kolmveerand (73%) vastanutest.
„Kuna noored kasutavad sotsiaalmeedia keskkondi aktiivselt, on seetõttu kõik nendes meediumites levitatav neile ka kõige suuremaks ohukohaks. Sealseid petuskeeme on tihti keeruline eristada päriselust, mistõttu tuleb vale ja õige info eristamiseks kasutada väga kriitilist mõtlemist,“ sõnas Kukk.
Kes peaks vastutama?
48% vastanutest leidis, et pettuse ohvriks langemise eest saab vastutada vaid inimene ise. Toodi välja ka seda, et vastutus lasub ka valitsusel, pankadel ja internetikeskkondade haldajatel, kelle ülesandeks on luua turvaline keskkond ning läbi ennetuse ja petturite vastutusele võtmise kaitsta tarbijat ohvriks langemise eest.
Ligi kolmandik pettuse ohvriks langedes otseselt ei reageeriks
Kui juba pettuse ohvriks langetakse, siis ligi kolmandik (28%) sellele otseselt ei reageeriks, vaid üritaks läbielatust õppida, et samu vigu tulevikus vältida. Politsei poole pöörduks 26%, pangaga võtaksid ühendust 14% ning õigussüsteemile jääksid lootma vaid 10% vastanutest.
Viimaseks uuriti, mida saaksid vastajate hinnangul pangad finantspettuste ennetamiseks teha. 22% vastanute hinnangul aitaks pettusi ennetada kahe-astmeline autentimise laiem kasutuselevõtt. 16% märkis, et pangad peaksid rohkem keskenduma klientide finantspettuste teemal harimisele, näiteks läbi taskuhäälingute ning koolituste.
„Olen vastanutega täielikult nõus. Kahe-astmeline autentimine leiab panganduses järjest laiemat kasutust. Lisaks peame teemale kindlasti ka suuremat tähelepanu tõmbama ja leidma selleks atraktiivsemaid viise, et laiema elanikkonna teadlikkust tõsta ja seeläbi aidata pettuseid ennetada. Kõige olulisem pettuste ennetusmeede on just teadmised, mille abil suudame ennast kõige paremini kaitsta,“ lisas Kukk.


Irja Lutsar: obstruktsioonist riigikogu liivakastisInimesed ikka küsivad, mida me seal riigikogus teeme. Parlamendi värske liikmena saan vastata, et harva arutame olulisi teemasid, enamasti püüame obstruktsiooni taluda. Vaatamata püüdlustele obstruktsiooni lahendada pole see õnnestunud. EKRE on avalikult öelnud, et selle lõpetamise tingimus on kõigi kevadel vastuvõetud seaduseelnõude tagasivõtmine. Isamaa nõuab peaministri tagasiastumist. Koalitsioonist on saanud opositsiooni pantvang, kuid ega opositsioon tea, kuidas pantvangidraama ära lõpetada.
Väljapressimiseks on pantvangistamist ikka kasutatud, selles pole midagi uut. Siiski pole kõigil pantvangikriisidel positiivset lõppu. Praeguses kriisis jääb mulje, et vaid opositsioonil on valijad ja koalitsioon on riigikogusse lihtsalt kogemata sattunud.
Riigiõiguse eksperdid on öelnud, et koalitsioonil peab olema võimalus ellu viia oma eesmärke, mida nende valijaid neilt ootavad. Vastasel korral tammub riik paigal, sõltumata sellest, kes parasjagu valitseb.
Saan aru, et obstruktsioon kuulub demokraatlikus riigis opositsiooni tööriistakasti. Demokraatia pole aga kaugeltki mitte korralagedus ega riigikogu ole liivakast, kus erinevat maailmanägemust arutatakse tasemel, et sina ei andnud mulle oma kiirabiautot, seega mina ei anna sulle oma kallurit.
Kaotada pole meeldiv, aga demokraatlikus riigis jääb alati lootus olla järgmine kord võitjate hulgas. Obstruktsiooni ainus lahendus saab olla erakondade omavaheline kokkulepe, mitte vägikaikavedu. Kokkulepe aga eeldab, et oma valimistulemust tuleb aktsepteerida.
Praeguses kriisis jääb mulje, et vaid opositsioonil on valijad ja koalitsioon on riigikogusse lihtsalt kogemata sattunud.

Kuidas obstruktsioon riigikogus välja näeb? Hiljuti näiteks esitas EKRE ühe nädala jooksul kolm eelnõu meediaväljaannete käibemaksu tõstmisest, lisaks 17 eelnõu tulumaksuseaduse muutmisest, mis üksteisest erinesid vaid komakoha poolest. Keskerakond esitas viis pensionikindlustuse seaduse muutmise eelnõu.
Isamaa fraktsioon aga lisas terve paki eelnõusid, kus soovitakse, et valitsus loobuks peretoetuste muutmisest. Järgmine töönädal jätkus samas vaimus – juba oli päevakorras 19 seaduseelnõu ainuüksi tulumaksuseaduse muutmiseks. Nende menetlemine koos tavapäraseks muutunud rohkete protseduuriliste küsimustega võtab vähemalt ühe (t)ööpäeva.
Lisaks korduma kippuvatele eelnõudele on opositsioon esitanud ka valitsuse liikmetele rohkearvuliselt arupärimisi. Terve hulk neist on küll olulistel teemadel, kuid kas need on praeguses olukorras kõige põletavamad, on muidugi küsitav.
Mitmedki arupärimised on aga nii üldised, et vaevalt küsija jaoks probleem selgemaks saab. Näiteks on EKRE fraktsioon infotehnoloogiaminister Tiit Riisalo käest küsinud rohepöörde ning inflatsiooni mõju kohta tema juhitava ministeeriumi haldusalale. Rohepöörde mõju hindamine nõuab põhjalikku analüüsi ning pole 20 päevaga teostatav. Inflatsioon aga mõjutab kogu ühiskonda ning vaevalt, et see majandus- ja infotehnoloogiaministeeriumi puutumata jätab.
Arupärimiste tegelik roll on aga iseenda näitamine, kuna on lootus, et valijad neid riigikogu istungeid veebist jälgivad. Seetõttu peavad kõned olema värvikad ja emotsionaalselt esitatud. Kõne seotus arupäritava teemaga polegi nii oluline ja nii suurele hulgale esinemistele faktikontrolli keegi nagunii teha ei jõua.
Kaotada pole kunagi meeldiv, aga demokraatlikus riigis jääb alati lootus olla järgmine kord võitjate hulgas.

Vaatajate tähelepanu köidab kõne eriti juhul, kui see on rikastatud räigete sõnadega. Koalitsiooni saadikute iseloomustamiseks kasutatavad sõnad, nagu kaabakas, ajukääbik, loll, täidavad seda eesmärki, kuid tõe huvides peab mainima, et kuuluvad siiski vaid EKRE ja mitte Isamaa ega ka Keskerakonna poliitikute sõnavarasse.
Kas Eestis pole põletavaid probleeme, mida riigikogu arutama peaks?
On küll, aga selleks praegu aega napib. Arupärimistele peab valitsus vastama 20 päevaga ning esitatud seaduseelnõusid ei saa ka piiramatult edasi lükata. Neid saab tagasi võtta eelnõu esitaja, aga seni seda juhtunud pole.
Valitsus on riigieelarve kavandi parlamendile arutamiseks ja kommentaarideks esitanud. On raske näha, kuidas riigikogu eelarve sisulise arutamiseni jõuab, kui obstruktsioon jätkub. Riigikogu peaks arutama, mida teha kuuendat kvartalit järjest langeva majandusega või kust leida vahendeid meie meditsiinisüsteemi rahastamiseks 2025. aastal. Õhus on ka õpetajate streik. Sellises olukorras ei tohiks parlament tegelda asendustegevusega.
Obstruktsiooni on korduvalt lahendada püütud küll riigikogu juhatuses, fraktsioonijuhtide, aga ka erakonna esimeeste kohtumistel. Siiani need koosistumised tulemusi andnud pole ning asjaosalised pole kokkuleppele saanud.
Praegune paigaltammumine ei tule kasuks ei koalitsioonile ega ka opositsioonile ning kõige vähem aitab see parandada Eesti ühiskonda. Eesti rahvatants «kaks sammu sissepoole, kaks sammu väljapoole» on meeleolukas vaatamine tantsupeol, aga mitte riigikogus.


Eesti noolis Danske asjas suurusjärgu võrra suuremat summatPeaprokurör ei nõustu EKRE esimehe väitega, et Eesti saanuks „õigesti tegutsedes“ rohkem raha.
Peaprokurör Andres Parmas kinnitas Ekspressile, et Eesti soovis nn Danske Banki rahapesu asjas saada Ühendriikidelt märgatavalt suuremat summat kui 50 miljonit dollarit, millest hiljuti teatati.
Ta selgitas, et ameeriklased oleksid eraldanud kobedama summa juhul, kui Eestist saadud tõendid osutunuks väga olulisteks uurimises, mis USAs käis. Paraku ei olnud siinsed tõendid ameeriklastele määrava tähtsusega.
Parmase hinnangul ei oleks suuremat summat toonud ka see, kui Eesti tarvitanuks edasi Louis Freeh’ lobiteenuseid. Kunagi Föderaalse Juurdlusbüroo juhina töötanud Freeh’ palkas üle-eelmine rahandusminister, EKRE esimees Martin Helme. Kaja Kallase valitsus lõpetas lepingu Freeh’ga.
„USAs on olemas õigusaktid rahajagamise kohta,“ selgitas Parmas. Konfiskeeritud või trahvina määratud raha jagamise otsustab USA õigusaktides ettenähtud raamides sealne justiitsministeerium. „Samas, kui näitad huvi üles ja tuletad ennast viisakalt meelde, siis see suurendab võimalust vara jagamise programmist osa saada.“
Parmas kiitis Indrek Tibarit, kes töötab USAs prokuratuuri esindajana. „Paljudel väikestel riikidel ei ole sellist esindajat. Me oleme ses mõttes seal esindatud täiesti selgelt üle oma kaalukategooria ning õigusatašee olemasolu on meile kasu toonud, muu hulgas Eesti huvide esindamisel Danske asjas. Freeh’d ei oleks Ameerika kabinettides selles küsimuses jutule võetud, Tibarit meie õiguskaitseasutuse töötajana võeti,“ nendib Parmas.
50 miljonit dollarit on Parmase hinnangul väärt tulemus.
Peaprokurör hindas koostööd USAga Danske asjas heaks. „Taanlastega koostöö nii avatult ei toimunud.“
50 miljonit dollarit on Parmase hinnangul väärt tulemus. Siinsete õigusnormide tõttu ei olnud eestlastel asja läbirääkimistele, mida ameeriklased ja taanlased pankuritega trahvi tingimuste üle pidasid. Kõige paremal juhul saanuks rahapesu tõkestamise reegleid rikkunud Dansket Eestis karistada 16 miljoni euroga. See on märgatavalt väiksem summa kui ameeriklaste lubatud 50 miljonit dollarit.
„Meie võimalused Danske-sarnast ettevõtet mõjutada olid viletsad. Meil jäi üle vaid teiste ukse taga kraapida,“ tunnistas Parmas.
Praeguseks on Eesti õppinud. Tänavu novembrist hakkavad juriidilistele isikutele kehtima varasemaga võrreldes oluliselt suuremad karistusmäärad.
Martin Helme väitis eelmisel nädalal ERRile, et Ameerikast raha küsimine oli tema algatus. Tegelikult ei olnud see nii. Ekspress on korduvalt kirjutanud, et selle idee pakkus välja USA advokaat Juan Morillo ning teema viis valitsusse hoopis Isamaa liider Urmas Reinsalu, kes toona töötas justiitsministrina.
Jüri Ratase valitsus näitaski plaanile rohelist tuld, kusjuures tookord peeti vajalikuks palgata selleks Ameerikas advokaat. Välisministeerium soovitas seejuures mitte palgata Louis Freeh’ bürood. Ja nagu ütleb peaprokurör Parmas, selgus hiljem, et advokaadi kasutamiseks puudus vajadus.
50 miljonit dollarit on seni Ameerikast veel laekumata. Otsus vajab USA riigidepartemangu heakskiitu ja seda saab vaidlustada Kongressis.
Ameeriklased nõuavad, et Eesti kulutaks saadavad miljonid võitlusele valgekraelise kuritegevusega ja kriminaalsel teel saadud tulu konfiskeerimise võimekuse suurendamisele, mitte ei jagaks seda riigieelarve kaudu laiali.
Varem on USA jaganud Eestiga seaduserikkujatelt saadud raha vaid ühe korra: aastatetaguses küberkelmi Vladimir Tšaštšini juhtumis laekus ligi 800 000 dollarit.


Ida-Virumaa tulevikukonverentsi saatsid poliitikute lubadused ja ettevõtjate nurin■Ida-Virumaa tulevikust rääkival konverentsil jäid peamiste märksõnadena kõlama investeerimiskindlus, haridus ja kõik rahaga seotu. ■Taas nenditi, et Ida-Virumaa vajab suuremat tähelepanu kui seni. Järgmised aastad on sealsetele inimestele ja ettevõtetele murrangulised.Kaja Kallas ja kolm peamist eesmärkiPeaminister Kaja Kallase sõnul on riigil Ida-Virumaal  kolm põhieesmärki.  Nendeks on nüüdisaegse majanduse arendamine, kõrgepalgaliste töökohtade loomine ja eestikeelsele haridusele üleminek. Nende eesmärkide elluviimiseks on vaja maakonnas muudatused teha - ka need, mis ei pruugi kõikidele meeltmööda olla. „On inimlik karta muutusi, kuid iga muutus kätkeb endas ka võimalusi. Olen kindel, et mõne aasta pärast on Ida-Virumaa Eesti kõige innovaatilisem ja kõige etteja kolm peamist eesmärkivõtlikum piirkond, kui neid muutusi õigesti teha,“ sõnas ta.Selleks on loodud õiglase ülemineku fond, et oleks olemas seemneraha, millega teha maakonda uusi investeeringuid ja meelitada sinna uusi töökohti. Fondi suurus on 153 miljonit eurot. „Eesti on võtnud eesmärgiks saada 2050. aastaks kliimaneutraalseks riigiks. Ida-Virumaal on siinkohal oluline roll. Tuleb arvestada, et lisaks kliimamuutustele on suurim katsumus liikuda põlevkivilt üle taastuvenergiale, mis teeks hinnad ka soodsamaks,“ ütles Kallas. Peaminister rõhutas, et riigi jaoks on oluline, et maakonda loodaks kõrgepalgalisi töökohti. „Targad töökohad sünnivad siis, kui tehakse koostööd teadusega. Suuname selleks teadusesse rohkem raha. Samuti investeerime inimeste täiendkoolitustesse, loome uusi tasemeõppe tasemekavasid ja suuname sinna märkimisväärseid summasid,“ märkis Kallas.Kallase sõnul on maakonnas palju tublisid inimesi, kellel on väga spetsiifilised oskused. „Peame siia meelitama tööstusi, kus oleks vaja sarnaste oskustega inimesi. Tahame, et Ida-Virumaa oleks atraktiivne investoritele, ettevõtetele ja et elukeskkond ka paraneks,“ ütles ta. Kallas lisas, et töökohtade loomise puhul on väga oluline just elukeskkond. „Ilmselt mõtlevad praegu paljud inimesed, et miks peaksin just Ida-Virumaale tööle tulema? Fondis on selge tegevussuund, et seda parandada. Näiteks tahame vähendada põlevkivitööstuste kahjulikke keskkonnamõjusid,“ ütles peaminister.Maakonda investeerida on ohutuKallase sõnul on veel väga palju teha selleks, et kogu fondi raha ära kasutada. „Kriitika on, et oleme olnud liiga aeglased. Lõpptähtaeg fondi raha kasutamiseks on 2029. aasta, peame suutma kiiresti tegutseda investeeringute vaates. Ei saa mainimata jätta, et investeeringute otsuseid mõjutab ilmselgelt naaber ja agressorriik Venemaa, kes peab praegu meie teises naaberriigis sõda,“ ütles Kallas. Ta lisas, et tahab anda välisriikidele sõnumi, et Ida-Virumaale investeerimine on tasuv ja ohutu. Viimase teemana puudutas peaminister eestikeelsele haridusele üleminekut. „Eestikeelsele haridusele üleminek on ülioluline, et oleksime ühtses inforuumis. Järgmisel aastal alustame seda protsessi, oleme eraldanud selleks veel täiendavalt raha ja suurendame keeleõpet,“ kirjeldas Kallas tulevikuplaane.Kallas ütles, et tema peamine eesmärk on, et Ida-Virumaa ja muu Eesti vahel poleks vastandumist. „Maakonna emotsionaalne seotus muu Eestiga on suurenenud,“ sõnas peaminister.Erik Gamzejev ja liigne maksukoormusPõhjaranniku peatoimetaja Erik Gamzejev rääkis sellest, et riik ei keskendu piisavalt maakonna arendamisele. Eelmisel aastal maksid Gamzejevi sõnul põlevkiviettevõtted 670 miljonit euro väärtuses keskkonnamakse. „Tagasi maakonda investeeriti umbes 10 miljonit eurot.“ Gamzejev lisas, et enne valimisi ütlesid kõik kandideerivad poliitikud, et keskkonnatasud peavad investeeringutena Ida-Virumaale tagasi tulema. „Pärast valimisi polnud sellest aga enam juttugi.“ Tema arvates peaks riik põlevkiviettevõtteid vähem maksustama, sest need on ainsad, kes maakonna elanikele päriselt tööd pakuvad. „Ilma nendeta oleks olukord tunduvalt nukram.“Ida-Virumaal elab 2021. aasta seisuga 131 775 inimest. „Suhtelise vaesuse määr on meie maakonnas 38,3%. See tähendab, et iga kolmas Ida-Virumaa elanik on omadega hädas,“ tunnistas Gamzejev.Eesti keskmine suhtelise vaesuse määr on 22,8%. Seega on maakonnas kahjuks palju inimesi, kellel on rahaliselt raske. „Töötuse määr on 12,1%. See on juba mitmeid aastaid püsinud riigi suurim.“ Gamzejev viitas peaminister Kaja Kallase ettekandele, kus Kallas ütles, et riigi prioriteet on muuta Ida-Virumaa Eesti kõige innovaatilisemaks ja ettevõtlikumaks piirkonnaks. „Sama juttu Ida-Virumaa kiirest arengust on räägitud vähemalt 20 aastat. Pidevalt on midagi viltu läinud ja maakonna heaks tehakse vähem, kui loodetk.“ Gamzejevi sõnul peaks riik keskenduma maakonna arendamisele, mitte sellest ainult rääkima. Ida-Virumaa keskmine brutopalk oli tänavu II kvartalis 1504 eurot, mediaanpalk 1204 eurot.Küllalt kõrge brutopalk on seal tänu maakonna suurele avaliku sektori osakaalule, sinna alla kuuluvad haiglad, koolid, päästekomandod jne.  Katri Raik ja eestikeelne haridusKatri Raik tunnistas konverentsil, et oli nõus linnavolikogu ametnikele preemiat maksma, kui nad vastutasuna nõustuvad Raigi pakutud logoga „Euroopa algab Narvast“. Esialgu keeldus Raik linnavolikogu töötajatele preemiat maksmast, sest endise linnapea hinnangul nad seda ei väärinud. Raigi sõnul oli see tema viimane korruptiivne tegu ja ta ei kahetse seda. „Narvast algab Euroopa ning meil on vastutus selle tükikese maa eest. Oleme täna õnnelikud selle üle, et õiglase ülemineku fondist enamik raha on läinud teadusesse. Üleminek Narvas kestab kaua ning viie aastaga suurt muutust ei too,“ lausus ta. Raigi arvates on teadusesse panustamine väga oluline ja temagi kavatseb läbida eesti keele õpetaja mikrokraadiprogrammi. Pärast seda kavatseb ta hakata eesti keele õpetajaks.Riigigümnaasiumid on toonud Raigi sõnul Ida-Virumaale uue hingamise. „Mind hirmutab see jutt, et seadust tuleb täita, aga me ei saa seda teha, sest õpetajaid ei ole.“ Ta meenutas aega, kui ta oli veel haridusminister Tõnis Lukase asekantsler. „1994. aastast on räägitud, et me ei saa eestikeelsele haridusele üle minna, sest meil on Narva. Jah, tõsi, Narva 300 õpetajat ei vasta nõuetele,“ nentis ta.Miks aga ei ole Narva õpetajad keelt ära õppinud? Raik näeb põhjusena seda, et koolid ja kohalikud omavalitsused ei ole niivõrd toetavad. Praegu õpib sada Narva õpetajat eesti keelt. „See on võimalik küll. Samal ajal toimub ka õpetajate ümberõpe.“  Kristjan Piilmann  ja klaaslaeprobleem                                                                              Viru Keemia Grupi nõukogu liikme Kristjan Piilmanni sõnul on investoritele kõige turvalisem praegu investeerida USA-sse, sest kogu kapital liigub sinna. Eesti liigitub investeerimismaailmas frontier'i ehk ääremaa kategooriasse, mis teeb selle investoritele veelgi ebasümpaatsemaks. „Igal fondijuhil või investoril on piirid, kui palju raha võib ta erinevatesse kategooriatesse panna. Eesti puhul on paljude invesja klaaslaeprobleemtoritega rääkides ees klaaslagi, sest nende sellise kapitali paigutamine, mis on suunatud ääremaa kategooriasse, on ammu juba täis. Neil pole raha, mida sinna suunata.“Paraku on sõja tõttu investorite riigiriski tunnetus märgatavalt muutunud. Kui Piilmannilt küsiti, mida siis teha selleks, et Eesti ei kuuluks enam frontier'i kategooriasse, vastas ta, et ei saagi suurt midagi teha. „Meiega samas paadis on enamik Nõukogude Liidu all olnud riike.Peab lootma ja püüdlema selle poole, et Eestis paraneb elatustase ja majanduslik seis samuti,“ lisas Piilmann.Töötame olemasolevategaPiilmanni sõnul ei ole mõtet loota, et keegi järgmise kümne aasta jooksul suurelt Ida-Virumaale investeerima hakkab. „Peame töötama olemasolevate ettevõtetega ja julgustama neid rohkem investeerima.“ Piilmann toonitas, et riik peaks julgemalt laenu võtma. Pankur ja piirkonna eri varjundid„Kuidas sa saad äriplaani Ida-Virumaale teha, kui sa näiteks ei tea, kas põlevkivi võib kaevandada või ei või?“ küsis konverentsil Coop Panga finantsjuht Paavo Truu. Truu tunnistas, pangaäris määravad väga palju just riskid. Riskide puhul on jällegi väga olulised baasmäärad ja riskipreemia. Coop Pank ei erista riskide mõttes Saaremaad ega Sillamäed. „Sellist juttu, et Saaremaa oleks parem ja Sillamäe halvem, kindlasti ei ole.“ Igal asukohal on Truu sõnul oma eelised ja nõrgad kohad. Kuigi Saaremaa ja Sillamäe on samasuguse riskiga, siis tegevusala mõttes on kindlasti need kohad erinevad, lisas ta. Truu tõi Ida-Virumaa trumpidena esile maavaradega seotud kompetentsi, tugeva energiataristu, tööjõu, suured alad NIMBY (ingl not in my backyard ehk mitte minu tagahoovi) tegevuste jaoks ja rannajoone kahes küljes.Negatiivse aspektina nentis Truu, et bürokraatia aina kasvab Eestis, ja kui riik soovib Ida-Virumaad edendada, tuleks ettevõtjaid võimalikult vähe segada. Rääkides toimetulekutoetustest, arvab Truu, et kõige suurem abi, mida riik saab elanikele tagada, on korralik töökoht. "„Suhtelise vaesuse määr on meie maakonnas 38,3%."Ida-Virumaa konverentsil toimus ka poliitikute debatt, mida saab vaadata Delfi Ärilehe veebist. Katri RaikIris Kübarsepp;Sanne Sigrid Taveter;Piret Lepik


Obstruktsioonist riigikogu liivakastisPraegune paigaltammumine ei tule kasuks ei koalitsioonile ega ka opositsioonile ning kõige vähem aitab see parandada Eesti ühiskonda.Inimesed ikka küsivad, mida me seal riigikogus teeme. Parlamendi värske liikmena saan vastata, et harva arutame olulisi teemasid, enamasti püüame obstruktsiooni taluda. Vaatamata püüdlustele obstruktsiooni lahendada pole see õnnestunud. EKRE on avalikult öelnud, et selle lõpetamise tingimus on kõigi kevadel vastuvõetud seaduseelnõude tagasivõtmine. Isamaa nõuab peaministri tagasiastumist. Koalitsioonist on saanud opositsiooni pantvang, kuid ega opositsioon tea, kuidas pantvangidraama ära lõpetada.Väljapressimiseks on pantvangistamist ikka kasutatud, selles pole midagi uut. Siiski pole kõigil pantvangikriisidel positiivset lõppu. Praeguses kriisis jääb mulje, et vaid opositsioonil on valijad ja koalitsioon on riigikogusse lihtsalt kogemata sattunud.Riigiõiguse eksperdid on öelnud, et koalitsioonil peab olema võimalus ellu viia oma eesmärke, mida nende valijaid neilt ootavad. Vastasel korral tammub riik paigal, sõltumata sellest, kes parasjagu valitseb.Saan aru, et obstruktsioon kuulub demokraatlikus riigis opositsiooni tööriistakasti. Demokraatia pole aga kaugeltki mitte korralagedus ega riigikogu ole liivakast, kus erinevat maailmanägemust arutatakse tasemel, et sina ei andnud mulle oma kiirabiautot, seega mina ei anna sulle oma kallurit.Kaotada pole meeldiv, aga demokraatlikus riigis jääb alati lootus olla järgmine kord võitjate hulgas. Obstruktsiooni ainus lahendus saab olla erakondade omavaheline kokkulepe, mitte vägikaikavedu. Kokkulepe aga eeldab, et oma valimistulemust tuleb aktsepteerida.Kuidas obstruktsioon riigikogus välja näeb? Hiljuti näiteks esitas EKRE ühe nädala jooksul kolm eelnõu meediaväljaannete käibemaksu tõstmisest, lisaks 17 eelnõu tulumaksuseaduse muutmisest, mis üksteisest erinesid vaid komakoha poolest. Keskerakond esitas viis pensionikindlustuse seaduse muutmise eelnõu.Isamaa fraktsioon aga lisas terve paki eelnõusid, kus soovitakse, et valitsus loobuks peretoetuste muutmisest. Järgmine töönädal jätkus samas vaimus - juba oli päevakorras 19 seaduseelnõu ainuüksi tulumaksuseaduse muutmiseks. Nende menetlemine koos tavapäraseks muutunud rohkete protseduuriliste küsimustega võtab vähemalt ühe (t)ööpäeva.Lisaks korduma kippuvatele eelnõudele on opositsioon esitanud ka valitsuse liikmetele rohkearvuliselt arupärimisi. Terve hulk neist on küll olulistel teemadel, kuid kas need on praeguses olukorras kõige põletavamad, on muidugi küsitav.Mitmedki arupärimised on aga nii üldised, et vaevalt küsija jaoks probleem selgemaks saab. Näiteks on EKRE fraktsioon infotehnoloogiaminister Tiit Riisalo käest küsinud rohepöörde ning inflatsiooni mõju kohta tema juhitava ministeeriumi haldusalale. Rohepöörde mõju hindamine nõuab põhjalikku analüüsi ning pole 20 päevaga teostatav. Inflatsioon aga mõjutab kogu ühiskonda ning vaevalt, et see majandus- ja infotehnoloogiaministeeriumi puutumata jätab.Arupärimiste tegelik roll on aga iseenda näitamine, kuna on lootus, et valijad neid riigikogu istungeid veebist jälgivad. Seetõttu peavad kõned olema värvikad ja emotsionaalselt esitatud. Kõne seotus arupäritava teemaga polegi nii oluline ja nii suurele hulgale esinemistele faktikontrolli keegi nagunii teha ei jõua.Vaatajate tähelepanu köidab kõne eriti juhul, kui see on rikastatud räigete sõnadega. Koalitsiooni saadikute iseloomustamiseks kasutatavad sõnad, nagu kaabakas, ajukääbik, loll, täidavad seda eesmärki, kuid tõe huvides peab mainima, et kuuluvad siiski vaid EKRE ja mitte Isamaa ega ka Keskerakonna poliitikute sõnavarasse.Kas Eestis pole põletavaid probleeme, mida riigikogu arutama peaks?On küll, aga selleks praegu aega napib. Arupärimistele peab valitsus vastama 20 päevaga ning esitatud seaduseelnõusid ei saa ka piiramatult edasi lükata. Neid saab tagasi võtta eelnõu esitaja, aga seni seda juhtunud pole.Valitsus on riigieelarve kavandi parlamendile arutamiseks ja kommentaarideks esitanud. On raske näha, kuidas riigikogu eelarve sisulise arutamiseni jõuab, kui obstruktsioon jätkub. Riigikogu peaks arutama, mida teha kuuendat kvartalit järjest langeva majandusega või kust leida vahendeid meie meditsiinisüsteemi rahastamiseks 2025. aastal. Õhus on ka õpetajate streik. Sellises olukorras ei tohiks parlament tegelda asendustegevusega.Obstruktsiooni on korduvalt lahendada püütud küll riigikogu juhatuses, fraktsioonijuhtide, aga ka erakonna esimeeste kohtumistel. Siiani need koosistumised tulemusi andnud pole ning asjaosalised pole kokkuleppele saanud.Praegune paigaltammumine ei tule kasuks ei koalitsioonile ega ka opositsioonile ning kõige vähem aitab see parandada Eesti ühiskonda. Eesti rahvatants «kaks sammu sissepoole, kaks sammu väljapoole» on meeleolukas vaatamine tantsupeol, aga mitte riigikogus."Kaotada pole kunagi meeldiv, aga demokraatlikus riigis jääb alati lootus olla järgmine kord võitjate hulgas.""Praeguses kriisis jääb mulje, et vaid opositsioonil on valijad ja koalitsioon on riigikogusse lihtsalt kogemata sattunud."IRJA LUTSAR, RIIGIKOGU LIIGE, EESTI 200