Trump siunas "väljamõeldud" süüdistusi Georgia osariigisATLANTA, 15. august, AFP-BNS – USA vabariiklasest ekspresident Donald Trump siunas teisipäeval "väljamõeldud" süüdistusi, mis talle päev varem esitati seoses Georgia osariigis toime pandud kuritegudega 2020. aasta presidendivalimiste käigus.
"Kõlab väljamõeldisena minu jaoks!" kirjutas ta oma sotsiaalmeediaplatvormil TruthSocial. "Miks nad ei esitanud süüdistusi 2,5 aasta eest? Sest nad tahtsid seda teha täpselt minu poliitilise kampaania keskel. Nõiajaht!"
Ühtekokku 13 süüdistuspunkti kohaselt püüdis Trump valimisi segada ja nende tulemusi enda kasuks pöörata. Muu hulgas süüdistatakse teda kaks aastat väldanud uurimise järel väljapressimises ja vandenõus.
77-aastase Trumpi vastu on varem esitatud süüdistusi New Yorgis, Floridas ja Washingtonis.
Georgia osariigis Trumpi ja veel 18 isiku vastu süüdistused esitanud prokuröri sõnul soovib ta kohtuistungit järgmise kuue kuu jooksul.
Fultoni maakonna ringkonnaprokurör Fani Willis ütles, et Trumpi ja teiste suhtes, keda süüdistati katsetes 2020. aasta valimistulemused tühistada, on välja antud vahistamiskäsk ning neil on aega 25. augustini end vabatahtlikult üles anda.
"Nüüd on minu büroo kohustus neid süüdistusi ilma mõistliku kahtluseta kohtuprotsessil tõestada," ütles Willis.
Küsimusele Trumpi väidete kohta, et süüdistus oli "poliitiliselt motiveeritud", vastas Willis: "Teen selles ametis otsuseid faktide ja seaduste põhjal."
"Seadus on täiesti erapooletu," lisas ta.
Süüdistatavate seas on ka Trumpi endine isiklik advokaat Rudy Giuliani ja Valge Maja kantseleiülem Mark Meadows.
AFP – Baltic News Service


Finantsvaldkonna töökohad muutuvad üllatavalt kiirestiFinantsvaldkonnas kasvab riskijuhtimisega seotud töökohtade arv ning vähenevad klienditeenindajate ametikohad. Hõivemuutused on viimastel aastatel liikunud OSKA prognoosi kohaselt, kuid eeldatust kiiremini, selgub värskest seireuuringust.
Finantsvaldkonnas kasvab riskijuhtimisega seotud töökohtade arv ning vähenevad klienditeenindajate ametikohad.
OSKA avaldas 2020. aasta lõpus finantsvaldkonna uuringu, kus tõi välja, et valdkonnas seisab ees tööjõu struktuuri muutus. Ühe peamise põhjusena nähti tehnoloogia arengut, mis tingib paljude protsesside pool- või täisautomaatseks muutmise. Sellega väheneb vajadus klienditeenindajate järele, ent kasvab tehnilist tuge pakkuvate klienditoe spetsialistide arv. Teise olulise mõjurina toodi välja valdkonda puudutavate eeskirjade ja regulatsioonide hulga kasv, mis tingib suurema vajaduse sisekontrollide, riskijuhtide, rahapesu tõkestamise ekspertide ning vastavuskontrolli ja kliendiandmete ekspertide järele.
Valdkonna põhikutsealadel hõivatute koguarvus OSKA aastaks 2025 olulist muutust ei prognoosinud.
„Finantsvaldkonna uuring oli esimene, kus saime prognoosimudelis kasutada töötamise registri andmeid,“ selgitas OSKA analüütik Andres Viia. „Tänavuse seireuuringu käigus tehtud värske andmeanalüüs näitab, et mudel on võimaldanud üsna täpselt prognoosida.“
Nii on juba kahe aastaga näha klienditeenindajate hulga jätkuvat vähenemist. Aimata on kahjukäsitlejate hõive languse trendi, mis on seotud klientidele iseteeninduskeskkondade arendamisega. Kasvanud on klienditoe spetsialistide, analüütikute ja  riskijuhtimisega seotud ametikohtade arv.
Mõnevõrra üllatuslikult on kasvanud laenuhaldurite hulk. OSKA seireseminaril osalenute sõnul on see tingitud pensionireformist, mis tõi 2021. aastal kaasa laenutaotluste hulga suurenemise. Ekspertide hinnangul võib reformil olla pikemaajaline mõju säästmistoodetega seotud ametikohtadele.
Kasvab vajadus õigusalase teadmise järele
Olulisemateks valdkonna tööjõuvajadust mõjutavateks trendideks pidasid eksperdid uuringu läbi viimise ajal, 2020. aastal tehnoloogia arengu kõrval ka õigusaktide ja eeskirjade lisandumist, sotsiaal-demograafilisi muutusi, üleilmastumist ja rahvusvahelise koostöö kasvu ning töökultuuri teisenemist.
Seireseminaril peatuti pikemalt õigusaktide teemal. Osalejate sõnul tingib järjest rangemaks muutuv seadusandlus ja lisanduvate regulatsioonide hulk vajaduse õigusalase taustaga inimeste järele riskijuhtimise ja andmekaitsega seotud ametikohtadel. Juba praegu on õiguserialade lõpetajate osakaal valdkonna põhikutsealadel suur. Eksperdid selgitasid, et riskijuhtimine võib sõltuvalt ametikohast hõlmata erinevaid tööülesannete pakette.
Koos Euroopa Liidu ja Eesti nõuete karmistumisega kasvab ka andmekaitse spetsialistide roll.
Lisaks on  nii Eestis kui välisriikides kasvutrendis pangandusväline rahastamine ja seoses sellega tuleb arendada riskiinvesteeringute ja omakapitali investeeringutega seotud teadmiste ja oskuste taset.
Seminaril osalenute hinnangul on teadlikkus riskijuhtimise valdkonna olulisusest suurenenud ning huvi riskijuhtimise ametialade vastu hüppeliselt kasvanud. Kõrgkoolid on välja töötatud riskijuhtimise õppematerjalid nii tasemeõppe üliõpilastele kui ka avatud ülikoolis õppijatele. Tänu sellele on paranenud tööle kandideerijate teadmised ning riskijuhtimise spetsialiste on võrreldes kahe aasta taguse ajaga kergem leida. Riskijuhtimine on olulisel kohal ka sisekoolitustel.
Rohepööre toob uued kohustused
Täiendavad regulatsioonid ja aruandluskohustus käivad kaasas rohepöördega. Seireseminaril osalenud tõdesid, et seda, mida roheteemad endaga finantsvaldkonnale kaasa toovad, ei osatud OSKA uuringu läbi viimise ajal veel täiel määral ette näha.
Praegu tuleb roheteemadega tegeleda igapäevaselt, mistõttu on nii pankades kui kindlustusettevõtetes tööle võetud jätkusuutlikkuse spetsialistid ning hinnatakse, et tulevikus võib vaja olla suuremaid meeskondi. Ekspertide sõnul ei piisa sellest, kui koolitada juurde üksnes jätkusuutlikkuse eest vastutavaid isikuid, vaid roheteadmisi- ja oskusi tuleb õpetada kõikidele valdkonnas hõivatutele, sest roheteemad ulatuvad kõikjale.
OSKA seireseminaril osalesid finantsvaldkonna tööandjate ja valdkonna erialasid õpetavate koolide esindajad.
OSKA finantsvaldkonna uuringus esitati tööjõu- ja oksuste vajaduse prognoos aastateks 2020−2025. Uuringu ja seiretulemustega saab tutvuda SIIN.


6 protsenti Eesti elanikest on mobiilis kogenud PIN-koodide andmepüükiTALLINN, 15. august, BNS – Norstati ja pangaliidu koostöös läbi viidud uuringu tulemuste kohaselt on 6 protsenti inimestest olnud olukorras, kus telefon põhjuseta mobiil-ID või Smart-ID PIN-koodi küsib.
Just nii saavad küberpetturid enamasti ligi inimeste pangakontodele ja kannavad raha välisriikidesse. Tänavu on politsei- ja piirivalveameti andmetel petturite ohvriks langenud üle 500 inimese ning kahjusumma läheneb neljale miljonile eurole, teatas pangaliit.
Mobiil- ja Smart-ID on eestimaalaste seas üpris populaarsed digilahendused. Vaid 16 protsenti inimestest ei kasuta mobiil-ID või Smart-ID teenust üldse. Kasutajate seas on populaarsemad pangateenused ning riigi ja omavalitsuse teenused, vastavalt 82 ja 68 protsenti.
Üle poole kasutajatest tarbib ka tervishoiuteenuseid ja ligemale pool kaubandusega seonduvat. 76 protsenti nende teenuste kasutajatest teab, et PIN1 laseb erinevatesse keskkondadesse sisse logida ning 83 protsenti mõistab, et PIN2 sisestades anname millelegi oma allkirja.
54 protsenti küsitluses osalenutest kinnitas, et võrdleb alati mobiil- või Smart-ID kasutamisel telefoniekraanil kuvatud kontrollkoodi selle koodiga, mida teenuse lehel näeb. Samal ajal arvati, et teistest inimestest kontrollib koodide vastavust alati vaid 16 protsenti, 49 protsenti uskus aga, et inimesed teevad seda enamasti. Koodide vastavust kontrollib enda hinnangul vahel, harva või üldse mitte 19 protsenti inimestest, arvatakse aga, et teistest inimestest käitub nii 35 protsenti.
"Eks see tõde on kusagil siin vahepeal – sotsioloogilistes uuringutes püütakse ikka nii-öelda õigesti vastata ja hinnatakse oma käitumist keskmisest paremaks. On murettekitav, et ligemale viiendik inimesi pigem koodide vastavust ei kontrolli või teeb seda harva," kommenteeris SEB Turbekeskuse turbejuht ja pangaliidu pettuste tõkestamise töögrupi juht Kätlin Kukk.
Nendest, kelle hinnangul on telefon põhjuseta PIN-koode küsinud, sisestas küsitud koodi 11 protsenti. 17 protsenti teavitas panka, 24 protsenti hoiatas pereliikmeid ja sõpru ning 20 protsenti otsis lisainformatsioon internetist. Vaid 2 protsenti teavitas aga politseid.
"See annab kinnitust hinnangule, et enamus pettusekatseid ning kahjuks ilmselt ka paljud õnnestunud pettused ei jõua üldse politsei radarile," sõnas Kukk. Juuli lõpu seisuga on politsei statistika kohaselt on tänavu 156 eestimaalast langenud investeerimispettuse ohvriks, 310 saanud kannatada, kuna jäid uskuma telefonitsi end pangatöötajana esitlenud petiseid. Uuemaks pettuse liigiks on kulleri/pakipettused, mille ohvriks on tänavu langenud 166 inimest.
Värske uuring juhatab sisse pangaliidu kolmandat aastat toimuva teadlikkuse tõstmise kampaania. "Tänavu keskendumegi just sellele, et inimesed ei sisestaks hooletult, muude tegevuste vahel oma digitaalsete identifitseerimisvahendite PIN-koode telefoni, veendumata, kuhu sisse logivad või mida allkirjastavad," rääkis Kukk.
Kampaania infolehelt pettuseinfo.ee leiab levinumate pettuseliikide kohta enam infot ning ka ohumärgid, mis peaksid ettevaatlikuks tegema.
Tallinna toimetus, +372 533 38403, majandus@bns.ee
Baltic News Service


Viljandimaa mees ostis Rootsist auto, jäi ilma 1123 eurostEsmaspäeval, 14. augustil alustati kriminaalmenetlust, sest politseisse pöördus mees, kes ostis Rootsist auto ning postitas Facebooki transpordigruppi palve, et uurida, kas keegi saaks aidata auto Rootsist Eestisse transportida.
Temaga võttis ühendust inimene, kes pakkus transporti ning mees kandis talle küsitud summa. Pärast raha kandmist pole mees enam transpordipakkujaga ühendust saanud.
Kelmusega tekitatud kahju on 1123 eurot.


Anti Poolamets: presidendi rahastamisskandaali peab sekkuma prokuratuurRiigikogu Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni liige Anti Poolamets ütles pärast eilset riigieelarve kontrolli erikomisjoni istungit, et nüüd peab presidendi rahastamisskandaali sekkuma prokuratuur.
Asendusliikmena istungil viibinud juristiharidusega Poolamets ütles, et seisukoht tuleb võtta nii Toomas Sildami “seadused raha” eest ettepaneku osas, mida kinnitavad juba kolm allikat, kui ka rahandusminister Mart Võrklaeva käitumise osas, sest infot juhtumi kohta ei jagatud õiguskaitseorganite, vaid üksnes väikese ringi ametnike ja poliitikutega ning sedagi suure hilinemisega. Korruptsioonivastases seaduses on korruptsioonist teavitamine eraldi reguleeritud, osundas Poolamets.
Erikomisjoni istungil viibinud prokurör Laura Aiaots märkis, et mõjuvõimuga kauplemise puhul on ka katse käsitletav kuriteona. „Seetõttu ei päde Mart Võrklaeva toodud põhjendus, et raha eraldamise korral presidendi kantseleile oleks praegu hoopis uus olukord ning teda saaks süüdistada kokkuleppe vastuvõtmises,“ ütles Poolamets, kelle sõnul peaks uurima ka väidetavat tehingu pakkumist, mitte üksnes arutlema Sildami tegevuse eetilisust.
„Lisaks on oluline käsitleda, kuidas peaks edaspidi toimuma presidendi kantselei rahastamine,“ rõhutas Poolamets.


Politsei algatas Raul Eametsa suhtes väärteomenetlusePolitsei algatas täna Raul Eametsa suhtes väärteomenetluse, et kontrollida ajakirjanduses kõlanud väiteid selle kohta, et Eamets võis olla toime pannud toimingupiirangu rikkumise, kui ta sõlmis Tartu ülikooli nimel lepingu sihtasutusega, mille nõukokku ta ise kuulub.
Politsei lubab avalikkusele jagada täiendavat infot kohe, kui on asjaolud välja selgitanud.
Tartu ülikooli rektor professor Toomas Asser lõpetas esmaspäeval töösuhte sotsiaalteaduste dekaani ja makroökonoomika professori Raul Eametsaga.  Kahel toolil – ülikoolis ja Pere Sihtkapitali nõukogus – istuva Eametsa sõlmitud leping andis rohelise tule ligipääsuks tuhandete naiste delikaatsete isikuandmeteni.
Toomas Asser ütles esmaspäeval ajakirjanikele, et Raul Eamets sõlmis Pere Sihtkapitali sihtasutusega koostöölepingu õigusvastaselt, rikkudes ka kooli sisereegleid. „Arvestades kogu rikkumiste paketi tõsidust, on meie edasise koostöö jätkumine mõeldamatu.“ Kuna Eamets sõlmis lepingu sihtasutusega, mille nõukogu liige ta ise on, siis võidi rikkuda korruptsioonivastasest seadusest tulenevaid toimingupiiranguid, selgitas Asser.


TÜ õigusnõunik hoiatas Eametsa: sihtasutuse ja ülikooli koostöö paistab võltsitud, et pääseda ligi andmeteleTartu Ülikooli kommunikatsioonijuhi sõnul ei ole Raul Eametsa väide „ma küsisin, kas ma tohin lepingu sõlmida, kuna ma olen sihtasutuse nõukogus“ korrektne, kuna Eamets küsis hinnangut lepingu kavandi ja mitte selle kohta, kas tema isiklikult tohib lepingu allkirjastada.
Kui laupäeval ütles Raul Eamets, et ta tegi vea, kui sõlmis ülikooli poolt Pere Sihtkapitaliga lepingu, siis eile ütles endine dekaan Eesti Ekspressile, et tema suhtes on käimas hoopis poliitiline rünnak. „Mage, et Tartu Ülikool läks rünnakuga kaasa – fabritseeris süüdistuse, mis ei vasta tõele,“ ütles Eamets Eesti Ekspressile. „Ülikooli väited, et ma teadlikult eirasin ülikooli otsust ja seadust, ei vasta tõele. Olen siiamaani olnud vait, et kaitsta ülikooli head mainet. Aga kuna ülikool laskis minu pikaaegse teenistuse allavett minema, ei ole mul enam kohustust suud kinni hoida.“
Eametsa sõnul ei ole ülikool talle skandaalse lepingu sõlmimist keelanud. Ta lubab, et tal on selle tõestuseks olemas ka kirjavahetus. „Ma küsisin, kas ma tohin lepingu sõlmida, kuna ma olen sihtasutuse nõukogus. Seal kirjavahetuses polnud ühtegi sõna toimingupiirangu kohta. Praegu on jäänud mulje, et mulle öeldi, et ei tohi ja mina nagu ullike rikun seadust. See on ilmselgelt poliitiline rünnak, kui vaadata meedia käitumist. See on minu tühistamisele suunatud tegevus, kus on mingid huvigrupid taga.“
Ülikooli esindajate sõnul ei räägi aga Eamets täit tõtt.
Tartu Ülikooli kommunikatsioonijuht Gea Kääpa vahendab, et Eamets pöördus e-kirja teel 10. mail Tartu Ülikooli õigusnõuniku poole ja edastas talle koostöölepingu kavandi koos Pere Sihtkapitali juhatuse liikme Hillar Peterseni pöördumisega. Petersen uuris, kas Tartu Ülikool oleks valmis olema uuringus vastutav töötleja ühes Pere Sihtkapitaliga, kes oleks uuringu volitatud töötleja. Petersen kirjutas, et kuna Pere Sihtkapitalile ei väljastata rahvastikuregistrist küsitluseks vajalikke andmeid, tuleks nende poolt juba kokkupandud taotlus esitada ülikooli nimel. Raul Eamets küsib oma kirjas õigusnõunikult hinnangut lepingu kavandile, viidates, et formaalselt ülikool sellega mingeid kohustusi ei võta ja seadused takistavad sihtasutusel ise andmete taotlemist.
„Õigusnõunik on selgelt juhtinud tähelepanu, et kirjeldatud tingimustel ülikool koostöölepingut sõlmida ei saa, kuna kavandatava uuringu puhul sisulist koostööd toimuma ei hakka,“ ütles Kääpa. „Kuna ülikool ei oleks saanud põhimõtteliselt sellist lepingut sõlmida, puudub kirjast analüüs selle kohta, kas Raul Eamets võiks olla ülikooli poolne lepingu allkirjastaja.“
Kuna Raul Eamets ei teatanud, et kavatseb pärast õigusnõunikult saadud eitavat vastust lepingu sõlmimisega edasi minna, siis ei juhtinud õigusnõunik eraldi tähelepanu sellele, et Eametsa poolt lepingu allkirjastamist keelab korruptsioonivastasest seadusest tulenev toimingupiirang. „Selle piiranguga peab dekaan tippjuhina igal juhul kursis olema,“ märkis Kääpa.
„Raul Eametsa väide „Ma küsisin, kas ma tohin lepingu sõlmida, kuna ma olen sihtasutuse nõukogus“ pole seega korrektne, kuna ta küsis hinnangut lepingu kavandi ja mitte selle kohta, kas tema isiklikult tohib lepingu allkirjastada,“ võttis Kääpa kokku.
Tartu Ülikooli õigusnõuniku Aliis Liini vastus Raul Eametsa e-kirjale
Me saaksime neid volitada küll, kui nad teeksid neid uuringuid, kas meie tellimusel või meiega koostöös.
Aga kui ma seda kirja ja lepinguprojekti vaatan, (vabandust, ütlen otse välja) tundub mulle see koostöö fabritseerimisena eesmärgiga saada enda eesmärkide täitmiseks lihtsamini juurdepääs isikuandmetele.
Minu seisukoht on küll, et ülikool võiks neid enda nimel tegutsema volitada üksnes siis, kui meil on ka tegelik puutumus nende uuringutega. Selle koostöölepinguga me ju võtame kaudselt vastutuse kogu selle tegevuse eest, mida nad uuringute korraldamisel teevad. Kuni selleni välja, et kui ilmneb, et metoodika ei ole adekvaatne, siis peab ülikool selle eest aru andma.
Ühesõnaga – minu meelest peaks olema nii, et me kas tegelikult teeme neid uuringuid koostöös nendega (ja siis anname neile ka küsitava volituse) või kui me seda ei taha teha, siis ei anna ka fake volitust.“


Rootsist auto Eestisse vedada lubanud mees kasseeris raha sisse ja kadusEsmaspäeval pöördus politseisse mees, kes oli ostnud Rootsist auto ja leidnud Facebooki kaudu ka selle Eestisse vedaja. Ta oli teenusepakkujale kandnud küsitud summa, kuid autot too kohale ei toimetanud.
14. augustil alustati juhtunu asjus kriminaalmenetlust, sest pärast raha ülekandmist pole auto ostnud mees enam transpordipakkujaga ühendust saanud.
Kelmusega tekitatud kahju on 1123 eurot.


Veebikelm pettis heausksetelt mänguritelt välja hulga rahaViru maakohtu Narva kohtumajas tunnistati 20. juulil Klen Kelvin süüdi kelmuses ja kehalises väärkohtlemises. 24-aastasele mehele määrati karistuseks pooleteise aastane tingimisi vangistus, kaheaastase katseajaga.
Mullu kevadel kollitas Klen Kelvin ringi suletud sotsiaalmeedia grupis, mis ühendab arvutimängu sõpru. Nimelt kauplevad tulistamismängu Counter strike: GO mängijad virtuaalsete esemetega. Nö skin-idega saab silmapaistvamaks muuta nii varustust kui ka relvastust.
Heausksed mängurid proovisid Klen Kelviniga erinevate virtuaalsete toodete müümises kaubale saada, kuid peale raha ülekandmist, kadus mees radarilt. Kokku keerutas kelm seitsme mängija käest enda taskusse üle 6300 euro.
Kuna Klen Kelvin on varasemalt korda saatnud varguse, röövimise või omastamise, siis karistati teda rangemalt.
Lisaks selgub kohtulahendist, et 24-aastasele mehele meeldib ka rusikaid välgutada. Mullu aprillis kakles mees näiteks MLounge-is.
Kohus määras Klen Klevinile kelmuse ja kehalise väärkohtlemise eest karistuseks pooleteise aasta pikkuse tingimisi vangistuse, kaheaastase katseajaga ning kannatanutele tuleb hüvitada tehtud kahju. Menetluskuludena tuleb lisaks välja käia täiendavad 1400 eurot.


Raul Eamets astub eelarvenõukogu esimehe kohalt tagasiTartu ülikoolist vallandatud Raul Eamets on ka Eesti eelarvenõukogu esimees, kuid astub kohalt tagasi.
„Raul Eamets on saatnud avalduse, et astub tagasi eelarvenõukogust,“ kinnitas Ärilehele Eesti Panga kommunikatsioonijuht Viljar Rääsk.
Eelarvenõukogu kodulehel seisab, et selle liikmel peab olema laitmatu maine, majandusalal vähemalt magistrikraad või sellega võrdsustatud kraad ning eelarvenõukogu ülesannete täitmiseks vajalikud kogemused. Eelarvenõukogu liige ei või olla ametis või teenistuses ega olla osaline tegevuses, mis võib avaldada negatiivset mõju eelarvenõukogu ülesannete sõltumatule täitmisele.
Politsei algatas täna Raul Eametsa suhtes väärteomenetluse, et kontrollida ajakirjanduses kõlanud väiteid selle kohta, et Eamets võis olla toime pannud toimingupiirangu rikkumise, kui ta sõlmis Tartu ülikooli nimel lepingu sihtasutusega, mille nõukokku ta ise kuulub.
Tartu ülikooli rektor professor Toomas Asser lõpetas esmaspäeval töösuhte sotsiaalteaduste dekaani ja makroökonoomika professori Raul Eametsaga.  Kahel toolil – ülikoolis ja Pere Sihtkapitali nõukogus – istuva Eametsa sõlmitud leping andis rohelise tule ligipääsuks tuhandete naiste delikaatsete isikuandmeteni.
Toomas Asser ütles esmaspäeval ajakirjanikele, et Raul Eamets sõlmis Pere Sihtkapitali sihtasutusega koostöölepingu õigusvastaselt, rikkudes ka kooli sisereegleid. „Arvestades kogu rikkumiste paketi tõsidust, on meie edasise koostöö jätkumine mõeldamatu.“ Kuna Eamets sõlmis lepingu sihtasutusega, mille nõukogu liige ta ise on, siis võidi rikkuda korruptsioonivastasest seadusest tulenevaid toimingupiiranguid, selgitas Asser.


See on ideoloogiline rünnak - Eamets ei sooritanud kuritegu, ta eksis lihtsalt asjaajamisesIsegi ametlikus korras riigi poolt karistatud professoreid pole enne tühistatud ja vallandatud sel moel, tõdeb õpetlane Peeter Espak viidates kelmuse eest karistatud Sulev Kõksile.Majandusprofessor Raul Eametsa vastu käiv avalik, kuid eelkõige parteiline rünnak hakkab ületama juba igasuguseid arutelu- või tegutsemise piire. Parteiideoloogid kutsuvad üles teadlasi vallandama. Näiteks reformierakondlane Mario Kadastik kutsub nõukogudelikult kõlavalt «eksinud elemente» mitte ainult vallandama, vaid ka kriminaalkorras uurima.Eamets on olnud rahanduse ja majanduse alal ka valitsust nõustava teadlasena üpriski kriitiline praeguse võimukoalitsiooni, eriti just ka Reformierakonna poliitika suhtes. Ütleksin, et äraootava positsiooni võtmine oma kriitiku vastu tunduks kõige mõistuspärasema või ausama käitumisena. Sellisel, vihast vahutavalt moel oma kriitikut tühistama tõttamine näitab aga, et midagi on valesti.Presidendi ründamise loomulik jätk

Praegu käimasolev raevukas poliitiline rünnak teadlaste vastu osundabki, et pärast presidendi põhiseaduslikke ülesandeid täitva töö takistamise ümber toimunud skandaali on mindud niivõrd ülbeks, et riigipea tühistamiskatse järgselt oleks ülikoolide professorite ründamine justkui eelnevalt toimunu loomulik jätk.Tõenäoliselt on poliitpropagandistide unistuseks võimalikult kiiresti ja enda meelest vähe tähelepanu tõmbavalt elimineerida ühiskonnas mõjusatelt või arvamuslikku kaalu omavatelt positsioonidelt kõik endale ebameeldivad seisukohad ja isikud. Et enne järgmisi 2024. aasta europarlamendi, 2025. aasta kohalike ja 2027. aasta riigikogu valimisi oleks eestimeelsed seisukohad ja isikud valitsusmeelsete ees võimalikult kehvas seisus või kompromiteeritud.Loomulikult kasutatakse selleks ära kõiki võimalusi, mida õnnelik juhus parasjagu pakub. Kuskil oma tihedas ja keerukas ametitegevuses või eraelus teeb iga isik paratamatult mõne eksimuse, vahel isegi käkilaadse olukorra. Et valitsusmeelsete suhtes kriitiline inimene on oponentide jälgimise all, kes ootavad hetke, et alustada üleriigilist vaenukampaaniat, selles pole kahtlust.Analüüsime, mis toimus

Analüüsime aga nüüd veidi seda, mis siis tegelikult meie avalikkuses toimus. Pere Sihtkapitali skandaali lahvatades jäi alguses ka mulle mulje, et tuhandete inimeste delikaatsed isikuandmed on toodud tänu Eametsale sisuliselt avalikuks. Mingi erainitsiatiiv või isikute ring olla enda valdusse saanud inimeste kontaktandmed, isikukoodid ja vist üldse kõikvõimaliku teabe, mida hiljem annaks kurjasti ära kasutada. Ütlesin vist ka ise esimesi uudiseid lugedes, et «Kurat, mis neil inimestel arus oli!»Nüüdseks on aga selgunud, et sellist asja pole olnud! Andmed on ju endiselt turvaliselt nende käes, kes teavad, kuidas tuleb isikuandmetega ümber käia ja kust nende lekkimine ei näi võimalik. Ehk läbi oldi viidamas täiesti tavapärast ja Eesti riigile ja teadusele olulist uuringut, millesarnaseid on koguaeg toimunud ning milliseid on varasemalt läbi viinud ja viib ka praegu see sama Pere Sihtkapital.Näiteks ka käesoleva küsitluse üks autoreid Tallinna Ülikooli professor Allan Puur esitas äsja oma imestust, et ta ei suuda mõista küsimuste vastu tekkinud pahameelt, kuna need küsimused on ju täiesti tavapärased ja kokku pandud mitmete oma ala professionaalidest teadlaste poolt. Ka akadeemia president Tarmo Soomere andis edasi ainuvõimaliku teadusliku vastuse – justnimelt tulebki uurida ka keerulisi ja valusaid küsimusi.See, kas kellelegi need küsimused meeldivad või mitte, pole ju isegi relevantne. Sest teadus ei toimi mitte kellelegi aktivistile meeldimise kaudu, vaid keerukatele küsimustele vastuste saamise kaudu! Uuringus, millesarnaseid tehakse nii meil kui mujal sageli ning mille koostasid oma eriala professionaalid, ei ole tõenäoliselt kellelgi miskit väga halba võimalik väita väljaspool poliitideoloogi või aktivisti perspektiivi.Jääb üle asjaolu, et Eamets olla andnud allkirja moel, mis tekitas kahtlusi, et kas ta oleks seda pidanud tegema – olles üheaegselt nii dekaan ülikoolis kui sihtasutuse nõukogu liige. Mingi otsuse allkirjastamine uuringu läbiviimiseks, milleks tõenäoliselt oleks ikkagi kuskilt luba saadud, ei tundu just suurima roimana. Kuigi loomulikult küsimusi antud teguviis tekitab. Just selles osas, et kõik ei olud siiski vormistatud lõpuni korrektselt, mille eest ka Eamets ise vastutuse võttis. Nagu ka see, et uurimist alustati enne, kui kõik paberid olid korras. Sellele küsimusele Pere Sihtkapital vastuse andma peabki, et miks ei oodatud ära seda hetke, kus formaalsused on korda aetud. Kes selle eest vastutas ja miks ta nii tegi, pole vist hetkel veel arusaadav.Kuid pidi ju ka Eametsale teada olema, et tema kui pigem konservatiivse teadlase igat eksimust jälgivad vasakideoloogid püsivalt. Ja ainult ootavad hetke, et konservatiivse eluhoiakuga teadlase vastu mingit laimukampaaniat alustada. Kaasaegses ülikoolimaailmas peab iga mitteprogressiivse meelsusega inimene käima justkui munakoorte peal, et mitte jätta kellelegi «valet muljet». Mitte teha ühtegi otsust, millest võidaks kinni võtta mingiks skandaaliks. Soovitatav on ehk ka võimalikult vähe kuskil eraviisiliselt juttu puhuda tudengitega, keda sa otse õpetama või juhendama ei pea.Sest kuidas keegi parempoolne professor pärast tõestab ära, et näiteks kohvikulauda kohvi, suupistete või veini tellimine polnud mitte vägistamiskatse, vaid lihtsalt elementaarne viisakus! Või äkki keegi räägib mingi veidi poliitiliselt ebakorrektse anekdoodi või loo. Ehk Eamets selles osas tõesti käitus väga mõtlematult, et esmalt lasi olukorral tekkida, kus huvide konflikt sai näiliselt tekkida. Ning tegi seda ka oludes, kus skandaal oleks ju tekkinud mistahes tema poolt tehtud «vea» tõttu. Ta on nimelt üks väheseid konservatiivseid professoreid ülikoolis.Eamets ei sooritanud kuritegu, vaid eksis asjaajamises

Samas taaskord mõtlema hakates, et olen ka ise olnud Eesti-siseste ja rahvusvahelise erialaste teadusseltside ja muude organisatsioonide juhatuses või nõukogus. Kui ma paneks mistahes allkirja mistahs koostööle mistahes dokumendile, kas ma sellisel juhul jällegi rikuks mingit tava? Tõenäoliselt mitte, sest ma ei viibi ju mingis erialases seltsis või sihtasutuses mitte omakasu või raha pärast, vaid justnimelt teadusliku kasu pärast. Ehk siis sageli on mistahes erialased liikumised, seltsid ja sihtasutused ju selleks loodudki, et ülikoolidega koostööd arendada. Et kes nende nõukogudes siis olema peaks? Kas mitteteadlased või need teadlased, kes on nii kehvad, et üheski ülikoolis pole tööd saanud?Aga Eamets ei sooritanud mitte mingit koletut süütegu, vaid eksis asjaajamises. Tõesti, kui see eksimus on tõsine ja mingi komisjon selle pärast kõikide asjaosaliste ärakuulamist ka tuvastab, siis ehk ei oleks ta pidanud töötama edasi dekaanina. Aga mida Eamets on oma erialal professorina valesti teinud? Aastakümneid on ta osalenud oma erialases asjade suunamises nii teaduses kui riigi ning valitsuse tasandil majanduse ning rahanduse alal. Ja nüüd esimese eksimuse eest hävitatakse inimese teadlaskarjäär ülikoolis, millele ta kogu oma elu on pühendanud? Ja see teadlaskarjäär on ju senini vist kõikide meelest olnud siiski hea?Sulev Kõks

Sealjuures isegi ametlikus korras riigi poolt karistatud professoreid pole enne vallandatud sel moel. Kui kelmuselt tabati meditsiiniteaduskonna professor Sulev Kõks ning talle määrati kokkuleppemenetluse korras 100 tundi ühiskondlik-kasulikku tööd, ei mäleta mitte kuskil üleriigilist professori tühistamist. Tõenäoliselt siis keegi leidis, et tema teadustöö või ka isik on väärt rohkema alusel hindamist, kui korra tehtud eksimuse. Antud juhul pole aga isegi veel uurimist alustatud! On lihtsalt vasakpoolsete aktivistide vihast vahutavad nõuded «Laske lahti!»Ehk kas meie ülikool töötabki sedakaudu, et kui keegi vasakpoolne teeb avalikkuses kisa – «vallandage see inimene» - et siis seda kohe tehaksegi? Kas meie ülikooli juhitaksegi moel, et paar teaduslikku ideoloogi esitavad oma nõuded ja siis ilmub kuskil kärkivas toonis artikkel ning rektor pärast kollase lehe lugemist teebki oma järelemõeldud otsuse?Sealjuures sageli isiku täiesti olematu või täiesti kallutatud panus kuhu iganes Eesti teadusse, lõpeb tavaliselt pigem medali ja tunnustusega. Kui inimese maailmavaade on piisavalt vasakpoolne, võid kasvõi Putinile rahvusvaheliselt propagandat teha! Ja keegi ei kritiseeri. Poseerid nagu Rein Müllerson koos Putiniga pärast rahvaste sõpruse medali saamist fotol ja teed aastatepikkust meelsustööd Venemaa heaks ning mitte ükski teadusideoloog ei iitsata ka. Teenekas eestimeelne professor aga vallandatakse päeva pealt, sest keegi õel inimene kuskil nii tunneb?


Nobelist John Clauser allkirjastas deklaratsiooni, mis kritiseerib valitsevat kliimanarratiiviÜks tänase teaduse "hiiglaseid", dr John Clauser, allkirjastas Maailma Kliimadeklratsiooni, milles tõdetakse, et kliimahäda pole olemas.
Clauser on üks 2022. aasta Nobeli füüsikapreemia võitjatest ja hiljuti korraldas kliimatööstuses korraliku tormilainetuse, kui teatas, et valitsevad kliimateaduse jutupunktid "osutavad ohtlikule teaduse korrumpeeritusele, mis ohustavad maailma majandust ja miljardite inimeste heaolu", vahendab Daily Sceptic.
Tema allkirjastatud Maailma Kliimadeklaratsioonis osutatakse, et kliimateadusest on saanud usule rajatud väitlusklubi, mis ei arvesta kriitilise teadusega.
Tänaseks on Maailma Kliimadeklaratsioonile kirjutanud alla 1609 teadlast ja eksperti. Nende hulgas on üle 300 tunnustatud professori ja Clauser on teine nobelist.
Maailma Kliimadeklaratsioonis rõhutatakse, et kliimateadus peab järgima empiirilise teaduse reegleid. Clauser rääkis hiljuti noortele Korea teadlastele, et järgida tuleb teaduslikku meetodit. Samuti leiab ta, et ÜRO rahastatav Valitsustevaheline Kliimapaneel (IPCC) on üks jubedamaid väärteabe allikaid.
Toimetas Karol Kallas


Suurem osa ukrainlastest peab valitsuse korruptsiooni eest vastutavaks ZelenskõidVastselt ilmunud uuring näitab, et rohkem kui 75 protsendi ukrainlaste arvates on riigi president Volodõmõr Zelenskõi otseselt vastutav korruptsiooni eest nii valitsuses kui sõjaväe juhtkonnas, vahendab väljaanne European Conservative.
Uuringu viisid koostöös läbi Democratic Initiatives Foundation (Demokraatlike Algatuste Sihtasutus) ja Kyiv International Sociological Institute (Kiievi Rahvusvaheline Sotsioloogiainstituut; KIIS). Uuringut aitas teostada lisaks Praque Civil Society Centre (Praha Tsiviilühiskonna Keskus), vahendab European Conservative.
Uuringuga tuvastati, et 77,6 protsenti küsitletud ukrainlastest süüdistasid riigi korrumpeerituses Ukraina presidenti. Samas on Zelenskõi sõja ajal koondanud enda kätte üha rohkem võimu.
Teine ukrainlaste arvamusküsitlus näitas, et suurem osa ukrainlastest – 71 protsenti – ei usalda Euroopa Liitu ega NATOt. Küsitletute arvates juhinduvad NATO ja Euroopa Liit ainult iseenda huvidest ja kasutavad Ukrainat oma eesmärkide saavutamiseks ära.
Petro Burkovskõi Foto: https://dif.org.ua
Demokraatliku Algatuse direktor, sotsioloog Petro Burkovskõi, kommenteeris uuringut:
Probleemidele lahenduste otsimisega viivitamine, mis õõnestab inimeste usku võidu osas, mõjutab samuti presidendi reputatsiooni. Uuring näitas, et 77,6 protsenti kodanikest usub, et president on otseselt vastutav korruptsiooni eest nii valitsuses kui sõjaväe juhtkonnas.
Burkovskõi lisas, et "laialt levinud väide, nagu valitsusel pole kõige jaoks aega, enam lihtsalt ei tööta. Peale 16 kuud sõda pole enam ühtegi veenvat põhjendust nende vabandamiseks, kes ei suuda võtta midagi ette kuritarvituste vastu ja ei võitle hoolimatuse ning saamatusega. Üha rohkem kodanikke usub, et riigil, mille eesotsas on Zelenskõi, "on olnud piisavalt aega, et teha ära kõik, teha kõik korruptsiooniga võitlemiseks, kasutades erakorralisi volitusi, mis neile on sõja pidamiseks antud."
Demokraatliku Algatuse juht jätkas:
Teisiti sõnastades on ametnikud, kes ei saa oma kohustustega hakkama, täna sama ohtlikud vaenlased kui seda on Venemaa. Kodanikud ootavad, et Zelenskõi oleks piisavalt otsustusvõimeline ja eemaldaks sellised inimesed riigi juhtimisest ja ei võtaks neid enam kuulda. Oodatakse, et ta seaks ametisse juhid, kes ausalt osutavad probleemidele ja oskuslikult otsivad lahendusi. … Seega piirkondlike värbamiskeskuste puhastamine "hindamatust kaadrist" peaks olema riigi korruptsioonist puhastamise algus, mitte ainult üks etapp kaitsejõudude reformimises.
Praegusel juhul ei tohi minna mööda kergete lahenduste teed. Üldiselt arvatakse, et suurem osa kodanikest on nõus sellega, et oma ametit kuritarvitanud sõjaväe juhid tuleb saata eesliinile.
Samas teiselt poolt: kas me saame anda relvad ja sõdurite elud inimeste kätte, kes on küüniliselt kaubelnud sõjaväeteenistusest vabastamise dokumentidega? Eesliinil võitlevad üksused poleks sellise otsusega kindlasti nõus. Korrumpeerunud ametnike asendamisel veteranidega oleks ühiskonnas suur toetus.
Uuring näitas samuti, et ligi kolm neljast ukrainlasest arvas, et haavatud sõdurid peaks sõjaväeteenistusest vabastama, neile tuleks tagada teenistuse eest asjakohane hüvitis, mis katab nii ravi kui taastusravi.
Küsitluses osales 2011 inimest 135 Ukraina asulast.
Küsitluse tulemused avaldati mõni päev enne seda, kui Zelenskõi teatas, et kõigi piirkondlike värbamiskeskuste juhid vabastatakse oma kohtadelt. Vallandamise põhjuseks on skandaal, mis järgnes paljastustele, kuidas värbajad said meestelt väga suuri summasid raha sõjaväeteenistusest pääsemise eest.
Toimetas Karol Kallas


Martin Laine: kuidas partei ja pankurid meie magamistuppa imbusidPere Sihtkapitali juhtum ilmestab, kuidas Isamaa erakond on viimased kümme aastat põlistanud küsitavate meetoditega endale võimu meie olmeelu üle ja pääsenud meie magamistuppa ka siis, kui nad parasjagu võimupiruka juures ei ole.
Pere Sihtkapital sõlmis sisuliselt fiktiivse lepingu omaenda nõukogu liikme ja Tartu ülikooli (nüüdseks endise) dekaani Raul Eametsaga. Aga see pole tolle asutuse sugugi esimene rollikonflikt.
Näiteks 2021. aastal eraldas sihtkapital omaenda nõukogu liikmele Eametsale (uuringu põhitäitja) ja tema kolleegidele 10 000 eurot sisserändajate uurimiseks.
Samal aastal sai sihtkapitalilt 5000-eurose preemia tol ajal Riina Solmani nõunikuna töötanud ja hiljem Isamaa justiitsministriks saanud Lea Danilson-Järg. Preemia anti „silmapaistva meediategevuse eest“ Isamaa suurtoetaja Margus Linnamäe rahastatud Postimehe rahvastikukülgedel. Paar aastat varem oli Danilson-Järg ise Pere Sihtkapitali nõukogu liige.
Nüüdsete sündmusteni viinud loo mõistmiseks tuleb seega mõista, kuidas erakond Isamaa ja Bigbanki eestvedajad on üldse saavutanud niivõrd püsiva võimu Eesti perepoliitika üle. See on pikki aastaid kestnud süstemaatiline töö, mida saadavad läbivalt helded rahalised kingitused, toolimäng, arvukad huvide konfliktid ja räpane poliitika.
Kuidas muutus perepoliitika ostetavaks
2013. aastal asutas politoloog Tanel Paas Eesti Sündimusuuringud MTÜ. Kolm aastat oli see MTÜ avalikkusele suuresti nähtamatu, kuid siis saabus MTÜ kontole hunnik raha. Ühingu käive kasvas 2017.–2018. aastal suure hüppega 375 000 euroni. Just neil aastail korraldas MTÜ avalikke ja suurejoonelisi kampaaniaid, et veenda avalikkust eostama kolmandat last, saamaks vastutasuks riigilt toetust. MTÜ promos uut seadust, mis võeti vastu 2016. aasta lõpus. Eelnõu põhjendamiseks kasutati seejuures sama MTÜ koostatud uuringut.
Tagantjärele teame seda juhtumit kui „seaduse ostmise afääri“, sest just selle seaduse vastuvõtmise eest tasustati selle nimel pingutanud erakondi (Keskerakond, SDE, IRL ja Reformierakond) heldelt: kokku 800 000 euroga. Annetajate hulgas olid tulevane Isamaa suurannetaja Parvel Pruunsild, tema Bigbanki äripartner Vahur Voll ning Postimehe suuromanik ja teine Isamaa suurannetaja Margus Linnamäe.
Samad annetajad rahastasid hiljem Eesti Sündimusuuringud MTÜ nimetatud kampaania elluviimist.
Seega olid just ärimehed nii seaduse lobi, vastuvõtmise kui ka järgnenud kampaania arhitektid. See muutis Eesti poliitkultuuri, sest sai selgeks, et raha annab Eestis otsesõnu võimu seadusi muuta.
Isamaa ja pankur heidavad ühte
2018. aasta veebruaris astus Eesti Sündimusuuringud MTÜ juhatusse Lea Danilson-Järg ja Paas läks tööle Pruunsilla asutatud MTÜ-sse Lasterikkad Isad. See lasterikkust edendav lobiorganisatsioon annab näiteks aktiivselt tagasisidet perepoliitika seaduseelnõudele. Hiljem sai sellest Pruunsilla uks Pere Sihtkapitali.
Paas hakkas ka (teiste seas) Parvel Pruunsilla rahastatud Ühiskonnauuringute Instituut MTÜ arvamusküsitluste koordinaatoriks. Sealtkaudu esitatakse avalikkusele küsimusi näiteks abordi ja perepoliitika kohta.
Umbes neli aastat tagasi hakkas Pruunsild poliitilist aktivismi viljelema eelkõige Isamaa erakonna toiduahelas. 2019. aastast alates on Pruunsild toetanud Isamaad 1,45 miljoni euroga. Pruunsilla ja Isamaa huvid Eesti perepoliitikas ühtivad. Seega ei ole selles midagi veidrat, et ta soovib parteid toetada.
Minu arvates on probleemne, et nende annetustega samal ajal on Pruunsilla usaldusisikud saanud rolle ministeeriumites ja Isamaa poliitikute orgunnitud rahasüstidega toimivates perepoliitikaasutustes.
Näiteks just Isamaa eraldas 2018. aastal riigieelarvest miljon eurot nüüdseks kurikuulsa Pere Sihtkapitali loomiseks. Taas pretsedenditu samm, arvestades, et otsuse hetkel seda asutust isegi ei eksisteerinud ning otsus luua selline perepoliitika edendamise organ ja seda rahastada oli ühe partei soolo, mille mõttest ei saanud õieti aru näiteks selle valdkonna spetsialistid ministeeriumites.
Pere Sihtkapitali esimeseks nõukogu liikmeks nimetati teiste seas… Lea Danilson-Järg.
Isamaa teeskleb nüüd, justkui see asutus ei oleks ühe partei soolo, ja teeb suuri silmi, kui keegi seda erakonnaga seob. Seda sihtkapitali hakati kasutama seadusloomes, viidates selle „leidudele“ kui erapooletutele uurimistulemustele, mis justkui kinnitasid Isamaa väljahõigatud valimislubaduste ja vormistatud eelnõude olulisust.
Pere Sihtkapitali nõukogus on alati reserveeritud koht Pruunsilla asutatud Lasterikaste Isade MTÜ esindajale. 2020. aastast on see esindaja Pruunsild isiklikult.
Kõik teed viivad Bigbanki
Kui vaadata Bigbanki sidemeid Eesti perepoliitikaühingutega, jääb mulje, justkui peaks Eesti perepoliitika kujundamiseks olema nimelt pankur.
Näiteks äsjase skandaali tõttu Tartu ülikooli ametist priiks saanud Eamets on Pere Sihtkapitali rolli kõrval ka Bigbanki nõukogu liige.
Enne Pruunsilda täitis Pere Sihtkapitali nõukogu kohta Lasterikkad Isad MTÜ pikaaegne juht Taavi Tamkivi, kes on samuti endine Bigbanki töötaja. Muide, Pruunsilla pikaaegne käsilane pensionireformi lobi aegadest Kristjan Järvan nimetas ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministrina Tamkivi tänavu KredExi ja EAS-i nõukokku riigi rahakotti valvama. Head tutvused tulevad elus kasuks.
Eametsa kõrval istub praegu Bigbanki nõukogus Isamaa ideoloog ja partei perede ühenduse eestvedaja Juhani Jaeger.
Just Isamaa perede ühenduse liikmete nimekiri reedab, kuidas Eesti sotsiaalvaldkond ja peresuhete lahendamine on läbinisti seotud ühe partei tegelastega ning Isamaa käed ulatuvad Eesti sotsiaalvaldkonnas väga sügavale.
Pereelu kontrollib Isamaa
Näiteks Eesti rasedusnõustamise teenust kontrollib suuresti SA Väärtustades Elu ja selle juhataja on Isamaa liige Kaia Kapsta-Forrester, kes on ka Isamaa perede ühenduse asutajaliige. Tunamullu kajastasin, kuidas nimetatud ühing skeemitas arvetega: rahaeraldised ühingule kasvasid Riina Solmani rahvastikuministriks olemise ajal. Solman on nimetatud teenuse ja organisatsiooni suur fänn. Teenuse suur fänn on ka… Pere Sihtkapital, mis on sama ühingu tegevust omakorda rahastanud. Selgub, et Isamaa ministrite eraldatud raha risttolmleb partei huvidega seotud ühingute vahel.
Perelepituse teenus on samuti Isamaa inimeste kontrolli all. Õigemini on nad seda kontrolli üritanud poliitika kaudu haarata. Eesti lepitajate ühingut juhib järjekordne Isamaa perede ühenduse liige Helen Hääl. See on oluline, sest teine Isamaa perede ühenduse liige Tarmo Kruusimäe menetles riigikogus aktiivselt riikliku perelepituse teenuse (mis tähendab püsivat tulu ja tellimusi eriala esindajatele) loomist, esindades aruteludel lepitajate ühingu seisukohti.
Millest Isamaa aru ei saa
Kuid Isamaa ja selle rahastajad ei mõista, et demokraatlikus ühiskonnas võiks igaühel olla otsustusprotsessidele võrdne ligipääs.
Kui nõustungi kodanikuna, et iive on oluline, ei tähenda see, et ma nõustun selle parandamiseks ja edendamiseks just Isamaa valitud meetoditega.
Oma egoismis arvavad erakond ja selle suursponsor, et nende pakutud lahendused – näiteks sihitu rahakülv suurperedele – on ainuõige meetod iibeprobleemidega võitlemiseks.
Seetõttu lubab Isamaa endale demokraatlikest põhimõtetest ja otsustusprotsessidest kõrvalekaldumist.
Kuid mis õigusega on ühel jõukal pankuril meie perepoliitika üle rohkem otsustusõigust kui näiteks harilikul poemüüjal?
Need on väga tundlikud valdkonnad, mida ei peaks juhtima ideoloogia. Näiteks on eksperte, kes lepitavad hea meelega vägivaldse/vägistava mehe ja tema ohvri, nähes naise heaolust suurema hüvena paarisuhtest sündivat järelkasvu ja lahutuste ärahoidmist. Raseduskriisi (abordi) nõustamise eest vastutav Väärtustades Elu on läbi aastate olnud ka tugevate religioossete sidemetega organisatsioon, mille moraalsed vaated abordile ei pruugi olla ühised kogu ühiskonnaga laiemalt. Ent rõhutan: mõlemad teenused on Eestis minu teada kvaliteetsed ja konfliktsed huvid ei tähenda veel usalduse kuritarvitamist.
Eesti sotsiaalvaldkonnas on toimunud ideoloogiline lõhenemine, kus samu probleeme mõtestatakse juba praegu risti vastupidi. Selle märgiks võib pidada juhtumit, kui naiste varjupaikade liit tegi toetava avalduse naisevastases vägivallas süüdistatud Marti Kuusiku kohta, samal ajal kui teised varjupaigad ja ohvrieksperdid olid Kuusikut tugevalt tauninud.
Meenub veel, kui Urmas Reinsalu sai Eesti Naisteühenduste Ümarlaua SA-lt naistevastase vägivallaga võitlemise auhinna vahetult pärast seda, kui oli nimetanud Tiit Ojasoo (naisevastase) vägivallatsemise kriitikat šovinistlikult „kanakarja kambakaks“. Feministlikud ühendused olid sellisest tunnustamisest šokeeritud.
Naisteühenduste ümarlaua juhtliige on eelmainitud isamaalane Kapsta-Forrester. Lea Danilson-Järg eraldas mullu Isamaa justiitsministrina ühendusele 60 000 eurot otse riigieelarvest.
Ideoloogiasõdur-ekspert
Just mitmes Parvel Pruunsillaga seotud perepoliitikaühenduses ja riigi palgal eksperdina esinenud Danilson-Järje seisukohti nimetaksin mina ideoloogiliseks. Näiteks tema arvamus „Tahate naistele kõrgemat palka, tuleb osa naisi turult ära tuua!“ on minu arvates 21. sajandi ühiskonna kohta liiga radikaalne ja absurdne, et teda saaks perepoliitikas erapooletuks ja adekvaatseks pidada.
Kuid 2019. aastal arvas Isamaa rahvastikuminister Riina Solman teisiti ja pani Danilson-Järje juhtima ministeeriumi rahvastikuosakonda.
Järgmises valitsuses, mis tehti koos Reformierakonna ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga, rahvastikuministri positsioon kaotati. Solmanist sai hoopis riigihalduse ehk eelkõige omavalitsusküsimustega tegelev minister. Kuid seegi ei takistanud oma sõpradele sotsiaalvaldkonnas edaspidigi raha eraldada.
Peale justiitsministriks tehtud Danilson-Järje eraldiste andiski Solman otse riigieelarvest mullu 250 000 eurot Pere Sihtkapitalile ja 150 000 eurot MTÜ-le Eesti Lasterikaste Perede Liit, mille juhatuses istus samal ajal Isamaa tolleaegse esimehe Helir-Valdor Seedri abikaasa Janne Seeder.
Endine isamaalane ja nüüdne parempoolne Siim Kiisler selgitas, millise skeemitamise tulemusel selliseid summasid eraldati. Samal ajal kui riik otsib kärpevõimalusi ja kogu ülejäänud ühiskond konkureerib rangete reeglitega riigi rahale, eraldavad ministrid kuuekohalisi summasid meelepärastele organisatsioonidele ilma mingi konkursita.
Sellised rahastused on pikaajalised ja garanteerivad liitude toimimise veel pikalt pärast seda, kui Isamaa roll koalitsioonis on kadunud.
Nii asjatavadki Isamaa ministrite ja suursponsorite raha ja sekkumiste toel Eesti naistevastase vägivallaga võitlejad, perepoliitika arendajad, rasedusnõustajad ja perelepitajad. Ja seega on parteil ja selle suursponsoritel ebaproportsionaalselt palju võimu nende valdkondade kujundamise üle.
See võim on nõnda suur, et päädiski nüüd avalikuks saanud pöördumisega 24 000 Eesti naise poole. Seejuures leiab Isamaa, et maailm peaks olema parteile suisa tänulik, et valskusega inimeste andmeid hangitakse, sest erakonna jaoks pühitseb eesmärk abinõu.
Mis probleemi õieti lahendatakse?
Postimehe arvamustoimetuse vastne juht Mart Raudsaar küsib suisa: „Kas suremegi välja?“
Minu arvates on selline käsitlus tugevalt ideoloogiline ja paaniline probleemipüstitus tõega vastuolus.
Statistikaameti andmetel oli 2018. aastal Eestis eestlasi 905 677. Viie aastaga oleme kasvanud 20 000 võrra ja nüüd on meid 925 892. Seega tuleb meid juurde, mitte ei jää vähemaks.
Tõsi, selle taga pole sündimus, vaid kaks meie ühiskonna jaoks positiivset trendi.
Esiteks kolivad välismaal elavad eestlased aina rohkem Eestisse tagasi. Tore!
Teiseks jääb eestlaste arvu kasvuga samal ajal venelasi üha vähemaks, järelikult assimileeruvad nemadki ja muutuvad eestlasteks. Vene lapsenimedki ei trooni juba tükk aega Eestis pandud nimede edetabelites, vaid seal võidutsevad just eesti traditsioonid ka nii-öelda vene päritolu perekondadest. Tore!
Kindlasti hakkab osa konservatiive siinkohal ette heitma nende uute eestlaste „tõupuhtuse“ puudumist. Mina arvan, et see argument ei sobi tänapäeva maailma.
Eelnev ei tähenda sugugi, et ka sündimusega ei peaks tegelema, sündimuskordajat parandama või selle tagamaid uurima. Kuid seda on võimalik teha ka korruptiivsete skeemideta.


Juhtkiri: Ebaeetilised rüselused võimuladvikusTäna hakatakse Riigikogu kahes komisjonis Pere Sihtkapitali algatatud lastetute naiste uuringuga seonduvat arutama. Riigikogu eelarve kontrolli erikomisjon on kutsunud selgitusi andma endise riigihaldusministri Riina Solmani, kes allkirjastas k.a märtsis lepingu Pere Sihtkapitaliga, millega eraldati küsitavate rahvastiku-uuringute läbiviimiseks 250 000 eurot.Põhiseaduskomisjon hakkab sama teemat ilmselt hoopis laiemas kontekstis lahkama. Need arutelud on mõnes mõttes justkui jätkuks pisut varem Riigikogu eelarve kontrolli erikomisjoni tähelepanu pälvinud vaidlusele selle üle, kas presidendikantselei sisenõunik võis äkki tegelda rahandusministeeriumis väljapressimisega või on tegemist hoopis rahandusministeeriumist leviva laimujutuga, millega püütakse õigustada ministri otsust jätta presidendi institutsioon näljapajukile.Esmapilgul üksteisest täiesti erinevaid tülisid ühendab paraku kaks tähelepanu väärivat punkti. Esiteks on mõlemad absoluutselt eetilised, meie poliitilist eliiti iseloomustavad probleemid ja alles selle järel ideoloogilise või poliitilise värvinguga skandaalid. Teiseks, just sellest johtuvalt, et tegemist on eetiliste kriisidega, mis on seotud konkreetsete inimestega, madaldavad need paraku Eesti, mida me kõik oleme harjunud pidama üdini euroopalikuks riigiks, labase banaanivabariigi tasemele. Kuigi erakondlikest eesmärkidest käivitatud, on need ikkagi konkreetsete inimeste moraalituse peegeldus.On taunimisväärne, et meie riigis on põhiseaduslike institutsioonide töövõime säilimise või pidurdumise üle voli otsustada ühel ministril, ja on äärmiselt piinlik, et need, kes teevad seadusi, ei vaevu neid järgima, nagu on selgelt välja tulnud Pere Sihtkapitali uuringuskandaalist. Kui siia juurde liita kevadel alanud Riigikogu tööd takistav obstruktsioonilaine, mille jätkamiseks on opositsioon suvepuhkuse ajal jõudu kogunud, siis jääb aasta lõpuks järele väga vähe, mille puhul me võiksime poliitrindel saavutatu üle rõõmustada ja uhkust tunda. No ja kui see ei ole kokku üks suur eetikakriis, mis see siis on?


Donald Trump sai süüdistuse ka Georgia osariigis   Georgia osariigi vandekohtunikud esitasid endisele USA presidendile Donald Trumpile süüdistuse valimistesse sekkumises ja väljapressimises.   Juhtum on seotud Trumpi kahe aasta taguse telefonikõnega Georgia riigisekretärile, milles ta palus väidetavalt leida juurde hääli. See on endise presidendi jaoks tänavu juba neljas süüdistus.   Maria-Ann Rohemäe


Pere Sihtkapital tegi esimese katse uuringuks juba kevadel, kuid ei saanud inspektsioonilt lubaSkandaalse uuringuga läks juba algusest peale kohe mitu asja valesti. Asjaosalised avavad Ekspressile tausta.
Pere Sihtkapitali korraldatud lastetute naiste uuringuga ei läinud valesti mitte üks ega kaks, vaid järgemööda palju asju.
Kogu asi toimus lepingu alusel, mille mõlemad osapooled – SA Pere Sihtkapitali juht Hillar Petersen ja Tartu ülikooli sotsiaalteaduskonna dekaan Raul Eamets – tegid vigu.
Mõttekoja Pere Sihtkapital nõukogus istuv Eamets sõlmis sisuliselt iseendaga lepingu, et andmed saada. Siseministeerium ei kontrollinud, kas sihtkapitalil on eetikakomitee luba olemas või mitte, ja väljastas andmed, sest lepingu osaline oli Tartu ülikool. Hillar Petersen ei oodanud eetikakomitee luba ära, et küsitlust alustada (vahetult enne loo ilmumist kirjutas Delfi, et Pere Sihtkapital saatis küsimustiku välja nädalaid enne selleks loa taotlemist).
Peterseni ja Eametsa vahel 13. juunil sõlmitud lepingust nähtub, et naiste andmete saamiseks oli küll Tartu ülikooli vaja, aga Pere Sihtkapital avaldab teadusuuringute tulemused enda nimel ja oma visuaalse identiteediga ning lisab Tartu ülikooli nime ja sümbolid materjalidele vaid juhul, kui Tartu ülikool selleks soovi avaldab.
Lepingus on ka punkt, et Pere Sihtkapital võib Tartu ülikooliga konsulteerimata küsitlusandmeid jagada teadustöö eesmärgil kolmandatele osalistele. Jutt on andmetest, mida küll küsiti Tartu ülikooli nimel, aga ilma ülikooli loata. Sel põhjusel lõpetas rektor Toomas Asser „iseendaga lepingu sõlminud“ dekaani Raul Eametsaga töösuhte.
Hiljuti muutunud seadus lubab rahvastikuregistri andmeid väljastada vaid teadusuuringuteks avalikele asutustele. Selleks oligi vaja, et andmeid küsiks Tartu ülikool. Ja see õnnestus: siseministeeriumist öeldi, et Pere Sihtkapitalil andmete küsimiseks andmekaitse inspektsiooni luba vaja ei olnudki.
Mida aga oli vaja, on eetikakomitee luba. Ent eetikakomitee arvamust saada on andmete töötleja ehk uuringu läbiviija ülesanne, ütles siseministeeriumi asekantsler Raivo Küüt. Seega siseministeerium ei kontrolli, kas neilt andmeid küsival asutusel on vastavad load olemas või mitte. Eriti kui andmeid küsib niivõrd usaldusväärne organisatsioon nagu Tartu ülikool.
Andmekaitse inspektsioon: Pere Sihtkapital ei saa teha poliitikakujundamise uuringuid
Isikuandmete kaitse seadus näeb ette, et poliitikakujundamise uuringute korraldamiseks tuleb andmekaitse inspektsioonilt luba küsida. Pere Sihtkapital SA esitaski kevadel andmekaitse inspektsioonile loataotluse, sest soovis esialgu korraldada poliitikakujundamise uuringut. Luba inspektsioon ei andnud, sest Pere Sihtkapital SA ei saa teha poliitikakujundamise uuringuid. Seda saavad teha vaid ministeeriumid või teatud juhtudel muud riigiasutused.
Teadusuuringute korraldamiseks aga ei pea AKIst luba taotlema, küll aga tuleb luba taotleda eetikakomiteelt, kui uuring puudutab eriliigilisi andmeid. „Nüüdseks on selgunud, et Pere Sihtkapital SA tõlgendas läbiviidavat uuringut teadusuuringuks ja esitas loataotluse Tartu ülikooli eetikakomiteele,“ märkis inspektsiooni avalike suhete nõunik Katrin Haug. Ta lisas, et ka registriandmete väljastajal ehk praegusel juhul siseministeeriumil on kohustus hinnata andmete õiguspärast väljastamist.
Pole pädev uuringuid tegema
Kui andmed olid käes, koostas sihtasutuse nõukogu liige, rahvastikuteadlane Allan Puur küsimused. SA Pere Sihtkapitali juht Hillar Petersen tegi taotluse ka eetikakomiteele, aga ei oodanud uuringu alustamiseks luba ära.
„Ma sain eetikakomiteest aru nii, et ma ei pea uuringuga alustamiseks nende luba ära ootama. See on minu viga,“ ütleb Petersen.
Teadlase viroloog Irja Lutsari sõnul näitab Peterseni öeldu kogu probleemi olemust: Pere Sihtkapitalil pole eksperditeadmisi ega pädevust teadusuuringuid teha. „Ei kujutaks ettegi, et keegi alustaks tänapäeval uuringut enne eetikakomitee luba.“
Ühismeedias on ka paljud teised teadlased sõna võtnud ja kirjeldanud, kui keeruline on eetikakomiteelt luba saada – ja et see peabki ülitundlike andmete puhul keeruline olema. „Tartu ülikooli teadlastel on nii mõnedki projektid, kus ei küsitud rahvastikuregistrist ei kellegi isikukoode ega telefoninumbreid, andmekaitsele viidates tegemata jäänud. Polnud lihtsalt jõudu, et edasi vaielda,“ märgib Lutsar. „Nüüd aga ütleb siseministeeriumi juhtiv töötaja ERRile, et andmed anti seepärast, et küsis Tartu ülikool.“
Kui varem ütles Eamets, et ta tegi vea, kui sõlmis ülikooli nimel Pere Sihtkapitaliga lepingu, siis nüüd ütleb endine dekaan Eesti Ekspressile, et käivat hoopis temavastane poliitiline rünnak. „Mage, et Tartu ülikool läks rünnakuga kaasa – fabritseeris süüdistuse, mis ei vasta tõele,“ ütleb Eamets.
„Ülikooli väited, et ma teadlikult eirasin ülikooli otsust ja seadust, ei vasta tõele. Olen siiamaani olnud vait, et kaitsta ülikooli head mainet. Aga kuna ülikool laskis minu pikaaegse teenistuse allavett minema, ei ole mul enam kohustust suud kinni hoida.“
Eametsa sõnul ei ole ülikool talle skandaalse lepingu sõlmimist keelanud. Ta lubab, et tal on selle tõestuseks olemas ka kirjavahetus. „Ega ma muidu sellest ei räägiks. Ma küsisin, kas ma tohin lepingu sõlmida, kuna ma olen sihtasutuse nõukogus. Seal kirjavahetuses polnud ühtegi sõna toimingupiirangu kohta. Praegu on jäänud mulje, et mulle öeldi, et ei tohi, ja mina nagu ullike rikun seadust. See on ilmselgelt poliitiline rünnak, kui vaadata meedia käitumist. See on minu tühistamisele suunatud tegevus, kus on mingid huvigrupid taga.“
Tartu ülikooli kommunikatsioonijuhi Gea Kääpa sõnul ei ole Raul Eametsa väide „ma küsisin, kas ma tohin lepingu sõlmida, kuna ma olen sihtasutuse nõukogus“ korrektne, kuna Eamets küsis hinnangut lepingu kavandi ja mitte selle kohta, kas tema isiklikult tohib lepingu allkirjastada. (Vaata täpsemalt artikli lõpus olevat lisalugu.)
Lastetute naiste andmed on kustutatud
Olgugi et SA Pere Sihtkapitali ainus juhatuse liige, sisuliselt tegevjuht Hillar Petersen töötab ise tarkvaraarendajana, on just tema see, kes sihtasutuses uuringuid korraldab. Tegevjuhi kohale valis nõukogu Peterseni konkursi tulemusena. Tema oli ka see, kes otsustas alustada uuringut luba ära ootamata. Ta ütleb, et oleks võinud Tarmo Soomere või teiste nõukogu liikmetega konsulteerida, kuidas eetikakomitee kirjast täpselt aru saada. Aga seda ta mingil põhjusel ei teinud.
Oma pädevuse kohta uuringuid korraldada kostab kuue lapse isa Petersen, et ükskõik mis eriala inimesed võivad tegelikult teadusuuringuid korraldada. „Tõemonopoli ei tohiks olla näiteks ülikoolidel. Aga minu töö on vaid koordineerida, sisuline vastutav uurija on ikkagi teadlane Allan Puur.“
Petersen kinnitab, et ei tema ega ühegi teise sihtkapitali liikme käes ei ole isikustatud andmeid. Üle tuhande lastetu naise (valim oli 2000, vastata jõudis pisut üle poole valimist) ankeedivastused olid isikustamata kujul uuringufirma RAIT Faktum & Ariko käes, aga nüüdseks on need kustutatud.
Tähelepanelikumad on aga märganud, et lastetute naiste ankeedi lõpus oli küsimus „olen nõus tulevikus registriandmete lisamisega ankeedivastustele ja annan nõusoleku sellega seotud isikuandmete töötlemiseks“. Seega nende naiste andmeid, kes vastasid „jah“, on siiski võimalik isikustada. Ja sihtasutuse juht Hillar Petersen kinnitab, et andmed oleks võinud isikustada ainult uuringu vastutav isik ehk… Hillar Petersen ise. „Täna see enam võimalik pole, sest meil ei ole neid andmeid. Aga normaalsel tööjuhul oleks see nii,“ tõdeb Petersen.
Sihtkapital küsis uuringu jaoks ka kolme- ja enamalapseliste naiste andmeid ja saatis neilegi küsimused välja, aga ka see uuring on praegu peatatud. Selleks, mida nende andmetega edasi teha, ootab Pere Sihtkapital andmekaitse inspektsiooni otsust.
Loe ka: „Ministeerium kinnitab: toetus skandaalseks pereuuringuks polnud salaraha“
Tarmo Soomere: tunnen isiklikku vastutust
„Nõukogu teab väga hästi seda, et uuringu jaoks oli tarvis eetikaluba. Nõukogu ei tulnud selle peale, et Hillar Petersen seda ei tea,“ ütleb Eesti Ekspressile teaduste akadeemia president ja SA Pere Sihtkapitali nõukogu liige Tarmo Soomere.
Ta jätkab: „See oli minu suur viga, et ma ei tulnud selle peale, et peaksin temaga sellest eraldi rääkima. Kirun ennast ja tunnen isiklikku vastutust. Oleksin pidanud tegema vastava koolituse. Aga varasemad uuringud läksid kõik ladusalt, seega oli väga raske selle peale tulla, et nüüd on koolitust vaja. Eeldan, et varasematel uuringutel oli eetikakomitee luba olemas.“
Hillar Petersen ütleb aga, et tema teada ei ole varasemad uuringud eetikakomitee luba vajanud, sest alles sellel aastal muutus seadus, mis ei luba enam uuringufirmadel taotleda endale huvipakkuva sihtrühma isikuandmeid. Pealegi ei ole sihtkapital varem nii delikaatset küsitlust teinudki.
Ka Soomere ütles, et uuringute juhid ei pea tingimata teadlased olema. Mis puudutab Eametsa lepingut sisuliselt iseendaga – oma tööandja ülikooli nimel sihtasutusega, kuhu ta samuti kuulub –, kostab Soomere, et sellest nõukogu koosolekutel juttu ei olnud. „Nõukogu otsust pole kindlasti olnud, et Eamets tegeleks nüüd ülikooliga lepingu sõlmimisega. See oli Eametsa heas usus ja tahtes tehtud initsiatiiv, et saaksime uuringuga edasi minna.“
SA Pere Sihtkapitali nõukogu esimees Katrin Kiisk ütleb, et ettepaneku sõlmida leping Tartu ülikooliga tegi Hillar Petersen. „Ta edastas ülikoolile ametliku taotluse andmete saamiseks ja sai lepingu tagasi,“ ütles Kiisk. Aga leping, mille Petersen tagasi sai, oligi seesama Eametsa allkirjaga leping. „Me ei teadnud, et seal võiks mingeid probleeme olla. Ütlen ausalt, et sain väga paljudest asjadest teada reedeõhtuses AK-s.“
Petersen pöördus Tartu ülikooli poole, sest Eamets oli öelnud, et ülikoolil oleks nende andmete vastu huvi. Ja siis laekuski Petersenile allkirjastatud leping.
Kiisk seletas, et Petersen sai uuringut ellu viies aru, et andmete saamiseks on vaja lepingulist koostööd kas Tallinna või Tartu ülikooliga. „Ja ta pöördus Tartu ülikooli poole, sest Eamets oli öelnud, et ülikoolil oleks nende andmete vastu huvi,“ ütles Kiisk. „Ja siis laekuski Petersenile allkirjastatud leping. See, mis toimus vahepeal, ei jõudnud kuidagi sihtkapitalini.“
Pere Sihtkapitali nõukogu pidas pühapäeva lõunal veebi teel kriisikoosoleku, et arutada, kuidas ja miks niisugusesse olukorda jõuti. Koosolekul osales ka nõukogu liige Parvel Pruunsild. „Oleme olnud neli aastat selles nõukogus koos ja mingit survestamist mingis suunas liikumiseks ei ole ma tema poolt tundnud,“ lausub Tarmo Soomere ja lisab: „Kogu aeg on rõhutatud, et mõttekoda on poliitiliselt kallutatud. See on räige vale.“
Ta selgitab: „Siis, kui sihtkapital loodi, oli Eestis valitsus, mis väljendas valijate tahet. Sihtkapitali loomise aluseks oli valitsuse ettepanek, tegemist oli riigi tahtega selline kehand luua ja Pere Sihtkapital täitis riigi tellimust. Selleks olid ka Isamaa programmilised eesmärgid, sest Isamaa oli siis valitsuses. Eestis on ju kombeks, et kui ministrid vahetuvad, ei tühistu eelmised otsused.“
Kiisk ei soovinud avada, mida Eamets ise pühapäevasel kriisikoosolekul rääkis. „Ma väga detailselt ei saa sellest rääkida. Saan aru, et Eametsal on oma nägemus selle kohta, mis seal taga on.“
Sotsioloogid: üldiselt olid küsimused täiesti tavalised
„Hämmastavad on meedias kõlanud prominentsete meesteadlaste, näiteks Tarmo Soomere kommentaarid, mis annavad mõista, nagu polekski toimunud mingit suurt teaduseetika rikkumist ning „hea eesmärgi“ nimel on sellise uurimuse läbiviimine õigustatud,“ kommenteerib Tallinna ülikooli soouuringute dotsent Kadri Aavik. Uuringu enda kohta ütleb ta, et probleemipüstitus ja mitmed küsimused pigem eeldavad, et probleemi nähakse eelkõige naistes. „Kindlasti on asjakohane uurida ka meeste põhjuseid laste mitte saamiseks.“
Aavik tõi näiteks ühe probleemse küsimuse: „Mis on peamine põhjus, miks Te pole seni proovinud rasestuda/last saada?“ Küsimus eeldab, et ükski lastetu naine ei ole seda proovinud, kaalumata võimalust, et on proovitud, kuid see pole õnnestunud, sest tänapäeval on viljatusprobleemid järjest levinumad.
Teadlane lisas, et kuna seni on uuringu raames andmeid kogutud ilma eetikakomitee kooskõlastuseta (luba isikuandmete kogumiseks ja töötlemiseks pole), siis tuleks kõik kogutud andmed hävitada. „Seda, kuidas kontrollida, kas andmed ka päriselt hävitati, oskaks ilmselt paremini öelda mõni andmekaitsespetsialist.“
Tartu ülikooli sotsiaalpoliitika kaasprofessor Dagmar Kutsar leiab aga, et kogutud andmete kergekäeline hävitamine alavääristaks uuringuga erinevatel põhjustel (näiteks soov oma arvamus nähtavaks teha või missioonitunne) nõustunud naisi. „Ankeet on üldiselt oskuslikult koostatud, selgitatud on vabatahtlikkus ning võimalus ankeet katkestada või avaldada soovi mitte vastata,“ kirjeldab Kutsar. „Ma mõistan küsimuste taga olevat huvi või isegi hüpoteese, kuid mõnedest küsimustest oleks siiski võinud loobuda. Näiteks eelnevate suhete (sh samasoolistega) kaardistamine ja erakondlik eelistus.“
Tartu ülikooli sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika vanemteadur Mare Ainsaar leiab samuti, et kui erakondliku eelistuse küsimus välja jätta, ei ole küsimustes midagi erilist ja nad on täiesti tavalised uuringuküsimused. „Kuidas saab kindel olla, et sihtkapital andmed hävitab? Uuringutele vastamine on alati usalduse küsimus, seega kui nad lubavad, siis ongi küsimus, kas usud või mitte,“ tõdeb Ainsaar.
See, et uuringutegijad saavad vastused vastanud isikuga kokku viia, aga ei avalda isikustatud andmeid teistele, on Ainsaare sõnul tavaline teadusuuringute praktika. „Nüüd on vaid küsimus, kas usaldada MTÜd ennast.“
TÜ õigusnõunik hoiatas Eametsa: sihtasutuse ja ülikooli koostöö paistab kunstlik, et pääseda ligi andmetele
Kääpa vahendab, et Eamets pöördus e-kirja teel 10. mail Tartu ülikooli õigusnõuniku poole ja edastas talle koostöölepingu kavandi koos Pere Sihtkapitali juhatuse liikme Hillar Peterseni pöördumisega.
Petersen uuris, kas Tartu ülikool oleks valmis olema uuringus vastutav töötleja ühes Pere Sihtkapitaliga, kes oleks uuringu volitatud töötleja. Petersen kirjutas, et kuna Pere Sihtkapitalile ei väljastata rahvastikuregistrist küsitluseks vajalikke andmeid, tuleks nende poolt juba kokkupandud taotlus esitada ülikooli nimel. Raul Eamets küsib oma kirjas õigusnõunikult hinnangut lepingu kavandile, viidates, et formaalselt ülikool sellega mingeid kohustusi ei võta ja seadused takistavad sihtasutusel ise andmete taotlemist.
„Õigusnõunik on selgelt juhtinud tähelepanu, et kirjeldatud tingimustel ülikool koostöölepingut sõlmida ei saa, kuna kavandatava uuringu puhul sisulist koostööd toimuma ei hakka,“ ütles Kääpa. „Kuna ülikool ei oleks saanud põhimõtteliselt sellist lepingut sõlmida, puudub kirjast analüüs selle kohta, kas Raul Eamets võiks olla ülikoolipoolne lepingu allkirjastaja.“
Kuna Raul Eamets ei teatanud, et kavatseb pärast õigusnõunikult saadud eitavat vastust lepingu sõlmimisega edasi liikuda, siis ei juhtinud õigusnõunik eraldi tähelepanu sellele, et Eametsa poolt lepingu allkirjastamist keelab korruptsioonivastasest seadusest tulenev toimingupiirang. „Selle piiranguga peab dekaan tippjuhina igal juhul kursis olema,“ märkis Kääpa.
„Raul Eametsa väide „Ma küsisin, kas ma tohin lepingu sõlmida, kuna ma olen sihtasutuse nõukogus“ pole seega korrektne, kuna ta küsis hinnangut lepingu kavandi ja mitte selle kohta, kas tema isiklikult tohib lepingu allkirjastada,“ võttis Kääpa kokku.
Tartu ülikooli õigusnõuniku Aliis Liini vastus Raul Eametsa e-kirjale
„Me saaksime neid volitada küll, kui nad teeksid neid uuringuid kas meie tellimusel või meiega koostöös.
Aga kui ma seda kirja ja lepinguprojekti vaatan (vabandust, ütlen otse välja), tundub mulle see koostöö fabritseerimisena eesmärgiga saada enda eesmärkide täitmiseks lihtsamini juurdepääs isikuandmetele.
Minu seisukoht on küll, et ülikool võiks neid enda nimel tegutsema volitada üksnes siis, kui meil on ka tegelik puutumus nende uuringutega. Selle koostöölepinguga me ju võtame kaudselt vastutuse kogu selle tegevuse eest, mida nad uuringute korraldamisel teevad. Kuni selleni välja, et kui ilmneb, et metoodika ei ole adekvaatne, siis peab ülikool selle eest aru andma.
Ühesõnaga – minu meelest peaks olema nii, et me kas tegelikult teeme neid uuringuid koostöös nendega (ja siis anname neile ka küsitava volituse) või kui me seda ei taha teha, siis ei anna ka fake volitust.“


Kuidas partei ja pankurid meie magamistuppa imbusidISAMAAL on ebaproportsionaalselt palju võimu perepoliitika kujundamise ülePere Sihtkapitali juhtum ilmestab, kuidas Isamaa erakond on viimased kümme aastat põlistanud küsitavate meetoditega endale võimu meie olmeelu üle ja pääsenud meie magamistuppa ka siis, kui nad parasjagu võimupiruka juures ei ole.Pere Sihtkapital sõlmis sisuliselt fiktiivse lepingu omaenda nõukogu liikme ja Tartu ülikooli (nüüdseks endise) dekaani Raul Eametsaga. Aga see pole tolle asutuse sugugi esimene rollikonflikt.Näiteks 2021. aastal eraldas sihtkapital omaenda nõukogu liikmele Eametsale (uuringu põhitäitja) ja tema kolleegidele 10 000 eurot sisserändajate uurimiseks.Samal aastal sai sihtkapitalilt 5000-eurose preemia tol ajal Riina Solmani nõunikuna töötanud ja hiljem Isamaa justiitsministriks saanud Lea Danilson-Järg. Preemia anti „silmapaistva meediategevuse eest“ Isamaa suurtoetaja Margus Linnamäe rahastatud Postimehe rahvastikukülgedel. Paar aastat varem oli Danilson-Järg ise Pere Sihtkapitali nõukogu liige.Nüüdsete sündmusteni viinud loo mõistmiseks tuleb seega mõista, kuidas erakond Isamaa ja Bigbanki eestvedajad on üldse saavutanud niivõrd püsiva võimu Eesti perepoliitika üle. See on pikki aastaid kestnud süstemaatiline töö, mille alguseks võib pidada 2013. aastat kui politoloog Tanel Paas asutas Eesti Sündimusuuringud MTÜ. Kolm aastat oli see MTÜ avalikkusele suuresti nähtamatu, kuid siis saabus MTÜ kontole hunnik raha ja MTÜ hakkas korraldama suurejoonelisi kampaaniaid, et veenda avalikkust eostama kolmandat last. MTÜ promos uut seadust, mis võeti vastu 2016. aasta lõpus.Tagantjärele teame seda juhtumit kui „seaduse ostmise afääri“, sest just selle seaduse vastuvõtmise eest tasustati selle nimel pingutanud erakondi (Keskerakond, SDE, IRL ja Reformierakond) heldelt: kokku 800 000 euroga. Annetajate hulgas olid tulevane Isamaa suurannetaja Parvel Pruunsild, tema Bigbanki äripartner Vahur Voll ning Postimehe suuromanik ja teine Isamaa suurannetaja Margus Linnamäe. Samad annetajad rahastasid hiljem Eesti Sündimusuuringud MTÜ nimetatud kampaania elluviimist.Isamaa ja pankur heidavad ühte2018. aasta veebruaris astus Eesti Sündimusuuringud MTÜ juhatusse Lea Danilson-Järg ja Paas läks tööle Pruunsilla asutatud MTÜ-sse Lasterikkad Isad. See lasterikkust edendav lobiorganisatsioon annab näiteks aktiivselt tagasisidet perepoliitika seaduseelnõudele. Hiljem sai sellest Pruunsilla uks Pere Sihtkapitali.Paas hakkas ka (teiste seas) Parvel Pruunsilla rahastatud Ühiskonnauuringute Instituut MTÜ arvamusküsitluste koordinaatoriks. Sealtkaudu esitatakse avalikkusele küsimusi näiteks abordi ja perepoliitika kohta.Umbes neli aastat tagasi hakkas Pruunsild poliitilist aktivismi viljelema eelkõige Isamaa erakonna toiduahelas. 2019. aastast alates on Pruunsild toetanud Isamaad 1,45 miljoni euroga. Pruunsilla ja Isamaa huvid Eesti perepoliitikas ühtivad. Seega ei ole selles midagi veidrat, et ta soovib parteid toetada.Minu arvates on probleemne, et nende annetustega samal ajal on Pruunsilla usaldusisikud saanud rolle ministeeriumites ja Isamaa poliitikute orgunnitud rahasüstidega toimivates perepoliitikaasutustes.Kui vaadata Bigbanki sidemeid Eesti perepoliitikaühingutega, jääb mulje, justkui peaks Eesti perepoliitika kujundamiseks olema nimelt pankur. Näiteks äsjase skandaali tõttu Tartu ülikooli ametist priiks saanud Eamets on Pere Sihtkapitali rolli kõrval ka Bigbanki nõukogu liige. Eametsa kõrval istub praegu Bigbanki nõukogus Isamaa ideoloog ja partei perede ühenduse eestvedaja Juhani Jaeger.Just Isamaa perede ühenduse liikmete nimekiri reedab, kuidas Eesti sotsiaalvaldkond ja peresuhete lahendamine on läbinisti seotud ühe partei tegelastega ning Isamaa käed ulatuvad Eesti sotsiaalvaldkonnas väga sügavale.Pereelu kontrollib IsamaaNäiteks Eesti rasedusnõustamise teenust kontrollib suuresti SA Väärtustades Elu ja selle juhataja on Isamaa liige Kaia Kapsta-Forrester, kes on ka Isamaa perede ühenduse asutajaliige. Tunamullu kajastasin, kuidas nimetatud ühing skeemitas arvetega: rahaeraldised ühingule kasvasid Riina Solmani rahvastikuministriks olemise ajal. Solman on nimetatud teenuse ja organisatsiooni suur fänn. Teenuse suur fänn on ka... Pere Sihtkapital, mis on sama ühingu tegevust omakorda rahastanud. Selgub, et Isamaa ministrite eraldatud raha risttolmleb partei huvidega seotud ühingute vahel.Perelepituse teenus on samuti Isamaa inimeste kontrolli all. Õigemini on nad seda kontrolli üritanud poliitika kaudu haarata. Eesti lepitajate ühingut juhib järjekordne Isamaa perede ühenduse liige Helen Hääl. See on oluline, sest teine Isamaa perede ühenduse liige Tarmo Kruusimäe menetles riigikogus aktiivselt riikliku perelepituse teenuse (mis tähendab püsivat tulu ja tellimusi eriala esindajatele) loomist, esindades aruteludel lepitajate ühingu seisukohti.Need on väga tundlikud valdkonnad, mida ei peaks juhtima ideoloogia. Tõsi küll, mõlemad teenused on Eestis minu teada kvaliteetsed ja konfliktsed huvid ei tähenda veel usalduse kuritarvitamist.Just mitmes Parvel Pruunsillaga seotud perepoliitikaühenduses ja riigi palgal eksperdina esinenud Danilson-Järje seisukohti nimetaksin mina ideoloogiliseks. Näiteks tema arvamus „Tahate naistele kõrgemat palka, tuleb osa naisi turult ära tuua!“ on minu arvates 21. sajandi ühiskonna kohta liiga radikaalne ja absurdne, et teda saaks perepoliitikas erapooletuks ja adekvaatseks pidada. Kuid 2019. aastal arvas Isamaa rahvastikuminister Riina Solman teisiti ja pani Danilson-Järje juhtima ministeeriumi rahvastikuosakonda.Järgmises valitsuses, mis tehti koos Reformierakonna ja SDEga, rahvastikuministri positsioon kaotati. Solmanist sai hoopis riigihalduse ehk eelkõige omavalitsusküsimustega tegelev minister. Kuid seegi ei takistanud oma sõpradele sotsiaalvaldkonnas edaspidigi raha eraldada.Peale justiitsministriks tehtud Danilson-Järje eraldiste andiski Solman otse riigieelarvest mullu 250 000 eurot Pere Sihtkapitalile ja 150 000 eurot MTÜ-le Eesti Lasterikaste Perede Liit, mille juhatuses istus samal ajal Isamaa tolleaegse esimehe Helir-Valdor Seedri abikaasa Janne Seeder.Sellised rahastused on pikaajalised ja garanteerivad liitude toimimise veel pikalt pärast seda, kui Isamaa roll koalitsioonis on kadunud.Nii asjatavadki Isamaa ministrite ja suursponsorite raha ja sekkumiste toel Eesti naistevastase vägivallaga võitlejad, perepoliitika arendajad, rasedusnõustajad ja perelepitajad. Ja seega on parteil ja selle suursponsoritel ebaproportsionaalselt palju võimu nende valdkondade kujundamise üle.See võim on nõnda suur, et päädiski nüüd avalikuks saanud pöördumisega 24 000 Eesti naise poole. Seejuures leiab Isamaa, et maailm peaks olema parteile suisa tänulik, et valskusega inimeste andmeid hangitakse, sest erakonna jaoks pühitseb eesmärk abinõu. "See on pikki aastaid kestnud süstemaatiline töö, mille alguseks võib pidada 2013. aastat, kui asutati Eesti Sündimusuuringud MTÜ.""Kui vaadata Bigbanki sidemeid Eesti perepoliitikaühingutega, jääb mulje, justkui peaks Eesti perepoliitika kujundamiseks olema nimelt pankur."RAHVAARVMis probleemi õieti lahendatakse?Isamaa ja kõnealuse uuringu kaitsjad väidavad, et kohe-kohe lõpeb eesti rahvas otsa. See ei pea ju paika. Minu arvates on selline käsitlus tugevalt ideoloogiline ja paaniline probleemipüstitus tõega vastuolus.Statistikaameti andmetel oli 2018. aastal Eestis eestlasi 905 677. Viie aastaga oleme kasvanud 20 000 võrra ja nüüd on meid 925 892. Seega tuleb meid juurde, mitte ei jää vähemaks. Tõsi, selle taga pole sündimus, vaid kaks meie ühiskonna jaoks positiivset trendi.Esiteks kolivad välismaal elavad eestlased aina rohkem Eestisse tagasi. Tore! Teiseks jääb eestlaste arvu kasvuga samal ajal venelasi üha vähemaks, järelikult assimileeruvad nemadki ja muutuvad eestlasteks. Vene lapsenimedki ei trooni juba tükk aega Eestis pandud nimede edetabelites, vaid seal võidutsevad just eesti traditsioonid ka nii-öelda vene päritolu perekondadest. Tore!Kindlasti hakkab osa konservatiive siinkohal ette heitma nende uute eestlaste „tõupuhtuse“ puudumist. Mina arvan, et see argument ei sobi tänapäeva maailma.Eelnev ei tähenda sugugi, et ka sündimusega ei peaks tegelema, sündimuskordajat parandama või selle tagamaid uurima. Kuid seda on võimalik teha ka korruptiivsete skeemideta.Illustratsioon: EPLMartin Laine


Jama püssimänguga! Kuigi peteti arvutimängus, on see ikkagi kelmus!„Soovitame kindlasti soetada skinne või muid arvutimängu lisasid mängukeskkonnast, mitte teistelt kasutajatelt,“ lausub prokurör Iris Asuküla, kes viis kohtusse siinmail erandliku juhtumi: arvutimängu iluasjade üle käiva kelmuse.Hiljaaegu kirjutas Õhtuleht, et Narva kohtumajas arutati kriminaalasja, mille keskmes on tuntud arvutimäng „Counter-Strike: Global Offensive“ ehk lühidalt „CS: GO“. Nimelt oli juulis kohtu all Klen, kes pettis teiste käest välja 1950 eurot. Ta pakkus müügiks arvutimängus kasutatavaid 2 iluasju ehk skinne, ent ei edastanud paraku ostetut klientidele. Niisiis sai Klenn kohtus tingimisi karistada ja peab kahju hüvitama.Juhtumiga tegelnud Viru ringkonnaprokuratuuri prokurör Iris Asuküla ütleb, et temale teadaolevalt on tõepoolest see esimene kelmusjuhtum, kus petmise tõttu tekkis varaline kahju, sest saamata on jäänud arvutimängudes kasutatavad virtuaalsed esemed.Tema sõnul ei olnud uurimine siiski politsei ega prokuratuuri jaoks kuidagi teistsugune. „Kuigi juhtum pandi toime arvutimängus, on tegu ikkagi kelmusega, kus kannatanutele on tekitatud varaline kahju,“ lausub Asuküla.Kuid ikkagi, miks otsustas noor inimene teist ligi 2000 euroga tüssata? Asuküla ütlust mööda ei põhjendanud Klen oma käitumist, kuid tunnistas oma tegu ning lubas kannatanutele kahju hüvitada.„CS: GO“ on mäng, mis ei vaja meile pikka tutvustamist. Näiteks on eestlane Robin Kool selles mängus maailma tipus ja teenib sellega elatist. Küll aga pole paljud kursis, et mänguga käib kaasas ka aktiivne ostu ja müügi turg, mille keskmes on virtuaalsed iluasjad ehk skinnid. Säärased jubinad võivad maksta mõnest sendist kuni kümnete tuhandete eurodeni. Kuid kus on raha, seal on ka inimesed. Niisiis on ka eestlaste oma Facebooki grupp, kus käiakse „CS: GO“ iluasjadega äritsemas.Kui vaadata kõnealuses grupis, kus ka Klen oma ohvrid leidis, ringi, siis on seal ligi 2000 liiget, kes pea iga päev üksteise käest skinne ostavad. Enamjaolt müüakse seal arvutimängus kasutatavaid nuge, mille hind jääb 90-250 euro vahemikku. Ehkki siinmail pole sarnaseid pettusi varem olnud, siis välismaal on need pigem tavalised.AFP Scanpix POPULAARNE MÄNG: Taanis mängivad „CS: GO“ tulistamismängu ka politseinikud, et jälgida, mida noored seal keskkonnas teevad. Samuti peaks see vähendama vihakõne ja pettuste hulka, kui noored teavad, et ekraani taga võib olla politseinik.KRISTJAN VÄLI


Sohvri palkaja jäi pika ninaga14. augustil alustati kriminaalmenetlust, sest politseisse pöördus mees, kes ostis Rootsist auto ja postitas transpordigruppi palve, et uurida, kas keegi saaks aidata see Eestisse transportida. Temaga võttis ühendust inimene, kes pakkus transporti, ja mees kandis talle küsitud summa üle. Pärast raha maksmist pole mees enam transpordipakkujaga ühendust saanud. Kelmusega tekitatud kahju on 1123 eurot.OHTULEHT.EE


Politsei tabas kelmuste tõttu tagaotsitud meheTALLINN, 16. august, BNS – Politseinikud pidasid teisipäeval Tallinnas kinni 22-aastase Daniili, keda kahtlustatakse arvutikelmustes.
Politsei toimetas noormehe edasisteks toiminguteks kinnipidamiskeskusesse.
Politsei alustas Daniili tagaotsimist aprilli lõpus.
Tallinna toimetus, +372 610 8852, sise@bns.ee
Baltic News Service


Leedu valitsus kaalub Šumskase ja Tverečiuse piiripunkti sulgemist VILNIUS, 16. august, BNS – Leedu valitsus peaks kolmapäeval otsustama Šumskase ja Tverečiuse piiripunkti sulgemise Valgevene piiril.
Punktid kavatsetakse sulgeda alates reedest. Pärast seda jätkavad tööd neli piiripunkti Valgevenega: Medininkai, Lavoriškės, Raigardas ja Šalčininkai.
Teedeministeeriumi koostatud otsuse eelnõus öeldakse, et "geopoliitilistest asjaoludest lähtuvalt ja ohtude vähendamiseks" tehakse ettepanek peatada ajutiselt kahe kontrollpunkti töö.
Liiklusvoog suunatakse Medininkai piiripunkti, mida rekonstrueeritakse ning on suurim ja tehniliselt paremini varustatud. Ministeerium märgib, et erinevalt Šumskase ja Tverečiuse piiripunktist on sel röntgenkontrollisüsteem.
Piiripunkt otsustati sulgeda võimalike ohtude pärast, mis seonduvad Vene eraväe Wagner palgasõdurite saatmisega Valgevenne.
Leedu ja Poola andmetel on praegu Valgevenes umbes 4000 wagnerlast, osa neist asub Leedu ja Poola piiri lähedal. Samas väidab Leedu piirivalveülem, et palgasõdurite arv võib ulatuda kuni 4500.
Kõigi kuue Valgevene piiripunkti samaaegne sulgemine toob kaasa suuri korralduslikke probleeme, usub asesiseminister Arnoldas Abramavičius.
Valgevene on kehtestanud Leedu, Läti ja Poola kodanikele viisavaba sissesõidurežiimi. Valgevene võimud teatasid, et mullu kevadest on seda võimalust kasutanud 170 000 Leedu kodanikku.
Leedu ametkonnad hoiatavad, et Valgevene eriteenistused üritavad väljapressimist ja psühholoogilist survet kasutades värvata mõningaid Leedu külalisi.
Baltic News Service


KOHTUPROTSESS JÄTKUB: lasteaia direktor selgitas, kes käis Mailis Repsi lastel järel„Olen näinud küll, olen näinud küll,“ räägib Tallinnas asuva lasteaia direktor Gerdy Kangur kohtusaalis, et Mailis Reps tõi ka ise lapsi lasteaeda. Veel hetk tagasi rääkis ta, kuidas Repsi lapsi tõid ja viisid vanem mees ja noor tütarlaps.
Kolmapäeval jätkus Harju maakohtus Mailis Repsi ümber käiv kohtuprotsess. Istung kuulutati avalikuks, mistõttu said saalis toimuvat kuulata ka ajakirjanikud. Mailis Repsi kaitseb istungil Andri Rohtla.
Riigiprokurör Denis Tšasovskih kuvab istungisaali seinale Repsi ja Kanguri omavahelise meilivestluse, kus arutati lasteaiakohta puudutavat. Tšasovskih uurib, mispärast pöördub lasteaiadirektor lapsevanema poole lausega „palun ole kallis.“ Direktor räägib seepeale, et tema pöördub niiviisi kõigi poole ja ta ei suudagi ilma emotsioonideta kirjutada. Prokurör uurib üle, kas sääraste sõnade taga pole kindlasti nende omavaheline hea läbisaamine. Kangur ütleb resoluutselt, et nii see pole ja tema ongi sõbraliku suhtlusega. Mailis Reps pole seejuures erand.
Esiti uurib Rohtla – kes on Kanguri ka tunnistajapinki kutsunud – selle kohta, kui palju direktor Mailis Repsi laste kohta teab. Täpsemalt siis selle kohta, kes lapsi lasteaeda tõi ning seejärel koju viis. Kangur ütleb alguses, et tema niivõrd täpselt liikumistega kursis pole, sest tema kabinet asub kolmandal korrusel. Kuid seejuures möönab ta, et liigub maja peal palju ringi ning suhtleb kolleegide ja lapsevanematega. Seetõttu on ta mõningatel kordadel näinud, et Repsi lapsi tõid ja viisid vanem mees ja noor tütarlaps. Kui Rohtla uurib Kanguri käest, kas ta Repsi ka nägi, siis kinnitab direktor ka seda. „Olen näinud küll, olen näinud küll,“ lausub ta. Seejärel räägib Kangur pikalt, kuidas Reps on aktiivne lapsevanem ning osa võtnud lasteaias toimunud üritustest.
Kanguri sõnul ajas ta lasteaias Repsiga ka mõned korrad juttu, sest viimane oli toona haridusminister ja neid ühendas haridusvaldkond. Ehk ühiseid teemasid jagus.
Lisaks tuleb arutluse alla, kas direktor üldse tunneks ära Repsi autojuhi Urmase, kes kõnealuse perioodil lapsi lasteaeda ja koju viis. Nimelt viitab Tšasovskih, et direktori jaoks oleks tegu võõra vanema mehega. Repsi kaitsja Andri Rohtla vaidleb sellele vastu ja ütleb, et meest võõraks nimetada poleks õige. Ta pakub, et selle tõestamiseks võiks direktor kohtusaalis isiku samasust kinnitada. Prokurör märgib, et sellisel juhul peaks olema ikka mitu varianti, kelle vahel valida.
Seepeale manab Rohtla istungisaali seinale kaks fotot, millest ühel istub Repsi autojuht Urmas kohtumaja (!) koridoris ja teisel on Repsi viimane autojuht Peeter, kes tuli tööle pärast Urmast. Kangur ütleb, et toona nägi mees teistmoodi välja, ent mõningase mõtlemise järel valib ta ikkagi kahe seast õige. „Pigem see,“ viitab ta Urmase fotole.
Lõpuni pole selge, mida täpselt oleks pidanud lasteaiadirektori jutt kohtus tõestama. Eks seda teab paremini Repsi kaitsja.
Repsile esitatud kriminaalsüüdistus koosneb seitsmest erinevast niinimetatud osateost, neist kolm on seotud omastamise ja ülejäänud kelmusega. Kohtupidamine jätkub 21. augustil.


Valitsus hakkab arutama liitumist G7 riikide Ukrainat toetava avaldusega   Välisministeerium algatas Eesti liitumise demokraatlike suurriikide grupi G7 ühisdeklaratsiooniga Ukraina pikaajaliseks toetamiseks ja saadab liitumistaotluse neljapäeval valitsuskabinetti.   "Ühisavaldusega liitumisega kinnitab Eesti taaskord oma vankumatut toetust Ukrainale, kes võitleb väsimatult kogu Euroopa julgeoleku eest," ütles välisminister Margus Tsahkna pressiteate vahendusel. "Oleme valmis võtma pikaajalisi julgeolekukohustusi, et aidata Ukrainal end kaitsta, kindlustada riigi vaba ja demokraatlik tulevik ning heidutada Venemaa agressiooni tulevikus," lisas ta. Tsahkna sõnul kinnitaks G7 riikide ühisdeklaratsiooniga liitumine, et Eesti seisab Ukraina kõrval seni kuni vaja ja jätkab Ukraina igakülgset toetamist. Eesti seisukoht Ukraina toetamisel Euroopa Liidu ja NATO-ga liitumise protsessis on muutumatu ning Eesti jätkab tööd ka selle nimel, et luua rahvusvahelise mandaadiga tribunal Venemaa juhtkonna vastutusele võtmiseks Ukrainas toime pandud sõja- ja agressioonikuritegude eest, lisas ta. G7 riigid tegid vahetult pärast juulis Vilniuses toimunud NATO tippkohtumist ühisavalduse, mille eesmärk on tagada Ukraina ja partnerite kahepoolsete kokkulepete kaudu kestev poliitiline, sõjaline, rahaline ja majanduslik abi Ukrainale. Ühisavaldusega on välisministeeriumi andmeil praeguseks liitunud 15 riiki: Soome, Rootsi, Taani, Norra, Island, Tšehhi, Rumeenia, Belgia, Holland, Iirimaa, Portugal, Hispaania, Kreeka, Põhja-Makedoonia ja Läti.   Eesti peaminister Kaja Kallas ja Leedu välisminister Gabrielius Landsbergis on öelnud, et Balti riigid võiksid deklaratsiooniga ühineda koos.  Reinsalu: miks venitame?  Eesti ühinemist deklaratsiooniga nõudis endine välisminister Urmas Reinsalu juba 4. augustil sotsiaalmeedias tehtud postituses. "Panen valitsusele ette sarnaselt reale teistele riikidele ühineda G7 julgeolekuabi leppega Ukrainale. See teenib Ukraina võidu eesmärki ning seeläbi ka meie elulisi julgeolekuhuvisid," kirjutas ta. "Kui varasemalt oleme olnud vedaja rollis ka teiste riikide kaasamisel Ukraina toetamise algatustesse, siis ei ole kuidagi põhjendatud praegune venitamine," lisas Reinsalu.  Eesti võetavad kohustused selguvad kõnelustel Ukrainaga  Täpsem avaldusega liitumisega võetavate kohustuste sisu pannakse paika liitumisele järgnevatel kõnelustel Ukrainaga lähtuvalt Eesti võimalustest ja Ukraina vajadustest, teatas välisministeerium kolmapäeval. Ukraina omalt poolt lubab deklaratsioonis toetada partnerite julgeolekut ning tõhustada abitegevuste läbipaistvust, jätkata reforme õiguskaitse, kohtusüsteemi, korruptsioonivastase võitluse vallas ning reformidega, mis kinnitavad riigi pühendumist demokraatiale, õigusriigile ning inimõiguste ja meediavabaduseaustamisele. Lisaks lubab Ukraina edendada kaitsereforme ja moderniseerimist, ning tugevdada muu hulgas tsiviilkontrolli sõjaväe üle. Ühenduse G7 moodustasid seitse maailma suurimat demokraatliku tööstusriiki - Ameerika Ühendriigid, Itaalia, Jaapan, Kanada, Prantsusmaa, Saksamaa - 1976. aastal.    					Toimetaja:  Mait Ots


Koliks selle hiiglasliku riigiasutuse Narva?ArvamusKolleeg Huko Aaspõllu rahvusringhäälingust luges eelmisel nädalal hoolega läbi ettevõtluse arendamise sihtasutuse (EAS) ja KredExi liitmisel tekkinud liitasutuse − ettevõtluse ja innovatsiooni sihtasutuse (EISA) mulluse majandusaasta aruande. See, mis ta leidis, tekitas imestust nii teistes ajakirjanikes kui pärast aruandest kirjutamist laiemas üldsuses.Igaüks võib aruandega tutvudes ise veenduda, et EISA teeb suures mahus kaheldava otstarbekusega kulutusi. Lisaks ei ole kahe asutuse liitmisest sündinud kulude kokkuhoidu, mida kahe aasta eest neid ühendama asudes lubati. Vastupidi − kulud on hoopis kasvanud.Rõhutama peab, et kolleeg ei käinud kuskilt hankimas salajasi dokumente, ei suhelnud vilepuhujaga. Ta lihtsalt luges läbi paar aruannet ja tutvus EISA avalike teadetega.Avalikkuses on uudisest rohkem tuntuks saanud näited, kuidas EISA aitas ühel hotellil välja ehitada justkui kahjulikku elektromagnetkiirgust vähendava spaa (aga tegelikult muidugi on see puhas uhhuu) ning koos Jarek Kasariga loodud "JAH-laul", mis "iseloomustab kõiki EISA tegemisi tööandja väärtuspakkumises". Selliseid näiteid aga on veel ja veel ning tegelikult hullemaid. Peamiselt kuuluvad need kahte suurde rühma: ettevõtete toetused ning Eesti kui investeeringute ja turismi sihtkoha turundamine.Ettevõtete toetamine maksumaksja rahast ja ametnike äranägemise järgi on üldse kahtlane asi. Õnneks ei ole teada, et Eestis oleks sellega kaasnenud suuremat sorti korruptsiooni. Palju halvem on, et alati häirib riigi toetus mõnele ettevõttele vaba turu toimimist.Ühe äri alustamiseks või laiendamiseks peab keegi sinna panema raha või laiemalt kapitali teadmiste, kinnisvara, tööjõu või muu näol. See raha saab tulla otse omanikelt, vahendatult börsi kaudu või pankadelt. Kui aga kõik need on uue äri ära põlanud, siis maksumaksja raha samasse kohta paigutamine ametnike poolt, kel enda nahk kuidagi mängus pole, on ilmselt raiskamine, halvemal juhul aga kellegi teise ettevõtmise kahjustamine.Kui ühes linnas on kaks spaahotelli, kes külastajate pärast konkureerivad, aga üks saab riigi käest toetust, siis võib kihla vedada, et esmalt kannab kahju see hotell, kes toetust ei saanud, kuid veidi hiljem saavad kliendid lihtsalt viletsamat teenust. Eriti siis, kui ka teine hotell hakkab samasugust toetust saama.Iseseisvuse taastamise esimese kümnendi jooksul oli Eesti nii vaene ja kokkuhoidlik, et mingeid ettevõtlustoetusi ei tulnud isegi pähe maksta. Ometi oli tegemist aastatega, mil Eesti majandus kasvas pöörase kiirusega, siia saabus miljardeid välisinvesteeringuid, Eesti eksport liikus hüpetega ülespoole, Eesti inimeste palgad, jõukus ja siin tehtud toodete hinnad kasvasid kiires tempos. Nüüd ei pea isegi EISA aruandeid lugema, et olla üllatunud, kui teistmoodi kõik arenenud liberaalse turumajandusega Eestis on.Mis puutub Eesti turundamisse, siis on see küll vajalik, aga erakordselt keeruline ülesanne, kus meie võistlejad on kümned palju suuremad riigid. Ei ole reaalne, et näiteks Aserbaidžaanile või Indoneesiale omaseid eelarveid kasutada saaks. Samas ei ole väikese eelarvega mingit mõtet suurtel turgudel reklaamikampaaniaid teha, meediasisu osta, klantsajakirju välja anda, ajakirjanikke sõidutada − aga seda kõike EISA teeb. Ükskõik kuidas ei mõõda, kasutult.Omaette hullus on maksumaksja raha eest mentorluste ja meistriklasside korraldamine. Kuidas aru saada näiteks 30 ettevõttele pakutud "teenusedisaini" meistriklassist, kus ettevõtted selgitasid välja ärimudeli? Kui ettevõte ise ei tea, mis on ta ärimudel, siis ei aita ükski mentorlus.EISAs töötab ligikaudu 360 inimest ja 2022. aastal kulus asutuse tegevustele 56,6 miljonit eurot, lisaks sajad miljonid eurod edastatud toetusi. Keskmine kuupalk on 3200 eurot. Muide, enam kui 90 lehekülje pikkusest EISA aastaaruandest ei saa kogu detailsusele vaatamata ülevaatlikku pilti, kui palju, mis segmentidele, mis fondidest on sihtasutus toetust maksnud.Majandusminister, kelle haldusalasse EISA kuulub, leidis, et asutus "vajab väikest restarti". Mis oleks, kui esimese asjana koliks EISA Narva? Niisuguse keskmise palgaga inimesed elavdaksid kindlasti sealset majandust, aga tooksid ka eesti keelt piirilinna. Mine tea, äkki laseks Narvas lõpuks paari aasta eest avatud uude ujulasse ka vee sisse?"EISAs töötab ligikaudu 360 inimest ja 2022. aastal kulus asutuse tegevustele 56,6 miljonit eurot, lisaks sajad miljonid eurod edastatud toetusi. Keskmine kuupalk on 3200 eurot."Sisekaitseakadeemia Narva õppekeskuse ujula. ILJA SMIRNOVANVAR SAMOST, AJAKIRJANIK


PANKROTILOOD | Kuidas korrumpeerunud politseiniku firma nimeka mööblitööstuse kirstunaelaks sai?Sarkopi mööblitööstus nägi pikki aastaid vaeva nina pinnal hoidmisega. Paraku sai kirstunaelaks korruptiivse kaitsepolitseinikuga seotud firma omandusse minek.
Kuidas nimekas mööblitööstus kummaliste tehingutega pankrotti tüüriti?
Artikliseeria “Pankrotilood” vaatab tagasi Eesti lähiajaloo suurematele pankrottidele, nende põhjustele ja tagajärgedele.
– Kuidas edukalt Eesti tööjõudu Soome vahendanud firma jamadesse sattus?
– Kuidas investorite raha põletanud puidutööstus oma lõpu leidis?
Sarkop AS alustas tegevust õige varakult — juba aasta peale iseseisvuse taastamist. Kodumaise mööblitööstuse nišiks oli köögi- ja kontorisisustuse tootmine, sealjuures tehti seda paljuski eritellimuste järgi. See kujunes ettevõtte elu esimeses pooles kullasooneks.
Paarikümne aastaga kasvas firma arvestatavaks tegijaks ning avas uusi tehaseid. Edukalt elati üle isegi suur majanduskriis. Firma tegi eritellimustega ilma ka Skandinaavia turul ja kaugemalgi. Kahjuks kukkus see kõik kokku.
Ühel hetkel lihtsalt ei suudetud miinusest välja rabeleda ning nii kandis Sarkop üle aastate miljoneid eurosid kahjumit. Järgnenud aastatepikkused jamad tipnesid sellega, et korruptiivse kaitsepolitseiniku firma ostis Sarkopi ära vaid 1000 euroga.
Algus koos vabariigi taastamisega
1992. aastal Rae vallas tootmist alustanud Sarkop ei paisunud üleöö tööstushiiuks, kuid tegutses juba alguses küllaltki edukalt. 1990-ndate lõpuks oli nende aastakäive paisunud 1,5 miljoni euro suuruseks. Järgnev kasv viis aastakäibe suure majanduskriisi eelõhtuks juba 5,7 miljoni euroni.
Kasumit teeniti 2007. aastal sealjuures veerand miljoni euro vääringus (kui arvestada inflatsiooni, on see summa täna veel kolmandiku võrra suurem). Selle edu tuules hakkas Sarkop tootmist võimsalt laiendama — vanad tootmisvõimsused hakkasid juba arengut piirama.
“Vanas tehases ei olnud juba aastaid ruumipuuduse tõttu võimalik tootmist arendada ega kaasajastada,” selgitas ettevõtte pikaaegne juht Priit Kerma toona meediale. Uue kontori kujundas muide sama arhitekt, kes visandas Kumu kunstimuuseumi. Jürisse rajatud tehas läks maksma üle kolme miljoni euro. Selle eest saadi kaks korda suurem tootmispind võrreldes vana tehasega. Kahekordset kasvu loodeti ka käibes.
Soomlased fännavad, aga kahjum kuhjub
See võimaldas paisutada ekspordi osakaalu. Suure kriisi ajaks oli üle 65 protsendi tellijatest Soomes. Projekteerimise, tootmise ning paigaldamisega ühekoos käinud “täisteenus” sobis põhjanaabritele. Samuti müüdi kaupa Venemaale, Euroopasse, USA-sse ja kaugesse Kuveiti. Eestis jõudis mööbel näiteks Hilton Tallinn Parki hotelli, Swissôtel Tallinnasse ja Telia peakontorisse.
Kuigi kurikuulus kriisiaasta 2008 tõi seni suurima käibe — 6,4 miljonit —, kandis ettevõte sadu tuhandeid eurosid kahjumit. Sellest august roniti küll välja ning järgnes paar kasumlikku aastat, aga käive stagneerus lõpuni samale tasemele.
2011. aastal kukkus Sarkop paraku taas miinusesse. Järgneva kümnendi jooksul suutis mööblitööstus vaid ühel aastal väiksesse kasumisse jääda, ülejäänud aastatel teenis aga kokku 2,5 miljonit eurot kahjumit. Ülimalt halbade arvude kontrastiks oli see, et mööblitootja kasvatas majanduse kriisist taastudes ekspordi osakaalu juba 90 protsendi ligidale.
Samuti leidis firma 2016. aastal äramärkimist Äripäeva tööstusettevõtete palga TOP-is. 15. koht seal tähendas, et keskmiselt said töötajad suisa üle 1600 euro kuus. See on seda märkimisväärsem, et Sarkopi meeskond oli juba aastaid 70 inimese ringis.
Aina hullemaks läheb
Paraku ei olnud kiitustest abi. Veel viimaseski, 2018. aasta majandusaruandes avaldas ettevõte lootust, et päästerõngaks saab Skandinaavia turg. Nimelt üritati personaalselt projekteeritud mööbliga trügida Taani ja Norrasse, IKEA pärusmaale. See aga reaalsuseks ei saanud.
Äripäeva teatel algas Sarkopi eriti kiire allakäik pärast seda, kui omavahel vastuollu läinud omanikud firma 2018. aastal müüsid. Viimaste hulgas olid näiteks Skype’i müügiga rikastunud Toivo Annuse pankrotihaldurist isa Jaak Annus ja idufirmade investor Herty Tammo. Selleks hetkeks oli firma saneerimine paratamatu, kuid Indrek Noorhane juhitud Sarkop Investeeringud OÜ võttis mööblitööstuse siiski oma tiiva alla.
Indrek Põder.Foto: Mihkel Maripuu / Postimees
Järgmisel aastal müüdi see edasi. Ostjaks oli endise kaitsepolitseiniku Indrek Põdra ettevõte ASIS Consult Grupp OÜ. Põder istus 2010-ndate alguses neli aastat vangis selle eest, et võttis politseiametnikuna 178 000 eurot altkäemaksu.
Kerkis skandaal selle ümber, kuidas Sarkopi müügitehing reaalselt toimus. Nimelt läks mööblitööstus ASISe kätte 2019. aastal nii, et paljud Sarkop Investeeringute osanikud toimuvast arugi ei saanud. “Tulin juulis oma suvekodust Tallinna, kui Noorhani teatas mulle, et on ära müünud Sarkopi aktsiad,” rääkis osanik Andri Simo oma vaadet toona Äripäevale. Samuti viidati Põdra ja Noorhane ammusele tutvusele.
Pankrotistuv mööblitööstus 1000 euroga
Tegelikult avastas endine kaitsepolitseinik õige pea, et firmat ei anna enam päästa. Väidetavalt oli mööblitööstusest Sarkop Investeeringute kontrolli all olles sadu tuhandeid välja kanditud. “Kui ma saaksin täna ajamasina tagasi keerata, siis aus vastus — ma ei oleks sellesse ettevõttesse oma nina pistnud,” tõdes ta meediale.
Selle kohta tehti koguni kuriteoteade. Ka võlausaldajad nägid kurja juurena Sarkop Investeeringuid. Süüdistused olid aga vastuolulised, sest hoolimata väidetavast vara kantimisest sai Põder mööblitööstuse aktsiad absurdse hinnaga. Kui Sarkop Investeeringud ostis need 2018. aastal poole miljoniga, siis 2019. aastal müüdi aktsiad ASISele 1000 euro eest.
Sarkopi saneerimine lõpetati kohtu käsuga ennetähtaegselt ning 2019. aasta lõpul kaotasid töö viimased 40 palgalist. 2020. aastal andis ettevõte sisse pankrotitaotluse. Pankrot kuulutati välja tunamullusel suvel. Selle eel jõudis Põder ka väita, et pankroti põhjustas Sarkopi probleeme lahanud artikkel.
Mööblitööstuse võlgasid arutatakse kohtus tänaseni, kusjuures ettevõttel on lisaks eranõuetele riigile maksudena maksmata ligi 360 000 eurot. Samas pani Indrek Põder eelmisel aastal käima eduka maastikuarhitektuurifirma, mille käive ulatub juba poole miljoni lähistele kvartalis.


Eesti kübermaastik juulis: häkkerid tungisid haigla serveritesseKüberrünnak. Illustreeriv.Shutterstock
Muresid avastati Facebooki turu petturitega, kuid suurem mure olid küberrünnakud, mille ohvriks langes ka haigla.
Suurema osa RIA poolt juulis registreeritud küberintsidentidest moodustasid tavapäraselt õngitsuslehed, kuid jätkusid ka teenustõkestus- ehk DDOS ründed riigiasutuste veebilehtede vastu, küberrünne tabas üht haiglat.
Ka Facebooki Marketplace’i keskkonnast avastati arvukalt võltskuulutusi ja petuskeeme. RIA intsidentide lahendamise osakondregistreeris kokku juulis 269 mõjuga juhtumit ehk viimase poole aasta keskmisest veidi rohkem. Automaatseire käigus leiti ka 529 pahavaraga nakatunud seadet, mida on poole vähem kui aasta esimestel kuudel.
Mured Facebooki turuga
Viimastel kuudel on Facebooki Marketplace’i keskkonnas levitatud võltskuulutusi, kus pakutakse erinevaid tooteid turuhinnast 10–20 korda odavamalt. Tihti on tegemist kodumasinate või muu tehnika müügikuulutustega, mis on vigases eesti keeles ja sisaldavad kahtlasi veebilinke.
Lisaks proovitakse seal jätkuvalt kasutada petuskeemi, milles kelm väidab end olevat kaubast huvitatud, kuid kirjutab, et tal pole aega sellele ise järele tulla ja ta soovib kulleri saata. Kui heauskne müüja on nõus, siis saadetakse näiliselt mõne kullerfirma nimel link, milles palutakse tarne kinnitada.
Kinnitamiseks on vaja sisestada oma pangakaardi andmed ja kui ohver seda teeb, siis saavadki petised nii palju rikkamaks, kui kannatanu pangakonto limiit parajasti võimaldab. RIA soovitab nii Facebooki Marketplace’is kui ka teistes sarnastes keskkondades tehinguid tehes olla väga ettevaatlik nii oma andmete sisestamisel kui ka maksete tegemisel.
Haigla rünnaku all
Juuli alguses andis küberründest teada üks tervishoiusasutus. Haigla failiserverist olid kustutatud asutuse igapäevatööd ja haldustegevust puudutavad andmed, kuid patsientide terviseandmed jäid puutumata. Õnneks olid haiglal olemas toimivad tagavarakoopiad ning kõik andmed said taastatud.
RIA hinnangul on see juhtum ilmekas näide, kuivõrd oluline on regulaarsete tagavarakoopiate tegemine ja kui palju kahju see aitab ära hoida. Viimastel aastatel on RIA tegelenud aktiivselt ka tervishoiuasutuste järelevalvega, et tagada küberturbe nõuete täitmine ja seeläbi elutähtsate teenuste kättesaadavus.
Teenusetõkestusrünnete arv on viimastel kuudel olnud stabiilne. Muu hulgas üritati juulis rünnata Välisministeeriumi ja RIA nimeserverid, koolide sisseastumisavalduste infosüsteemi sais.ee ning NATO küberkaitsekeskuse veebilehte. Samas olid teenused häiritud ainult lühiajaliselt või polnud rünnakutel üldse mõju.
Põhjalikumat ülevaadet olukorrast Eesti ja maailma küberruumis ning RIA ennetustegevuste kohta möödunud kuul saab lugeda siit.