JAAK MADISON | „Lootus oli, et ükski valitsuskoalitsioon ei saa tulla liiga suure ülekaaluga. Et peab arvestama igal juhul meie osakaaluga.“Järva- ja Viljandimaal riigikokku kandideerinud, kuid siiski europarlamendi saadiku kohta eelistav EKRE poliitik Jaan Madison rääkis Õhtulehe ajakirjanikule Rainer Kergele peale valimisi 6. märtsil antud videointervjuus, miks EKRE teise koha saamist nii raskelt üle elab ja ka seda, kas Jürgen Ligi võit tema üle e-häältega oli manipuleeritud või mitte.
Jaak Madisson, palju õnne, 5222 häält tänahommikuse seisuga, saan ma õigesti aru? [intervjuu leidis aset 6. märtsil]
Eilse õhtuse seisuga jah.
Et siin need hääled veel siia-sinna paar kohta muutuvad, aga põhimõtteliselt läks teil hästi oma suure konkurendiga Järva- ja Viljandimaal. Jürgen Ligiga jäite enam-vähem samasse seisu, kus neli aastat tagasi Teie natukene tagapool tema natukene eespool.
Nii ta oli.
Kuidas Te omavahel üldse läbi saate? Ega need poliitikud teevad ju kaamerate ees tsirkust. Muidu ikka helistate aeg-ajalt, saadate sõnumeid, õnnitlete sünnipäevade puhul?
Nojah, käime lastel külas, käime koos laskmas ja käime koos tiirus ja vahel võtame mõne, eks ole, napsu ja väga meeldiv, käime koos saunas.
Ei, nali, nali.
Et siin Õhtulehe pealkirja ei tuleks, et Ligi ja Madison on parimad-suurimad sõber. Et see pigem sõltub sellest, kas sa oled nagu samas majas püsivalt koos, et kas on rohkem kokkupuutepunkte või ei ole. Et noh, hetkel ju ei ole.
Vaenlased Te ju ka ometigi ei ole?
Ei, mina ei pea Ligi vaenlaseks. Ma arvan, et lihtsalt Jürgen Ligil on paremaid - halvemaid päevi.Nii palju kui ma riigikogust mäletan, siis ühel hetkel ta võib olla väga nii-öelda lõbus ja naljakas ja visata päris korralikku huumorit, aga teisel hetkel on justkui inimene muundunud.
Ma ei tea, kas see on tema eripära või on mingi psühholoogiline efekt. See sõltub tema päevast pigem. Ei, ma vaenlaseks [teda] ei pea muidugi.
No nagu me teame Eesti kultusfilmist, ega meist keegi ei ole täna see, kes oleme homme ja homme ei ole see, kes ülehomme. Et see, et inimestel on eri päevadel eri tujud, on täiesti tavaline. Ma usun, et see ei ole võõras ka teile?
Ei muidugi, muidugi. Eile oli halvem päev, täna on parem päev.
Miks täna parem päev on, mis vahepeal on toimunud?
Kevad on lähemal.
Suurepärane! Te meenutasite oma ühiseid aegu riigikogus Jürgen Ligiga. Saan ma õigesti aru, et Teie nüüd hoolimata sellest, et rahvas valis teid jõuliselt, või nagu poliitikud armastavad öelda: väga selgelt andis teile mandaadi, siis te seda siiski riigikogus ei realiseeri, vaid jätkate elu Brüsselis ja Strasbourgis.
Ega ma otseselt ei ela Brüsselis, ma olen seal kolm, neli päeva nädalas. Olen pool aega Eestis. Aga see ei ole veel lõplikult otsustatud, pigem suurem tõenäosus, et ma jätkan Euroopa Parlamendis. Samas ei ole nüüd lõplikult välistatud see, et ka riigikogu ootab.
Millest see sõltub?
Pean ise nagu välja mõtlema, et kumb variant on lõplikult, nagu kõikides variantidest parem selles mõttes, et üks asi on siiski olukord, kus neli aastat on erakond opositsioonis ja see tähendab ka tööd. Et lõppkokkuvõttes küsimus on see, et kuidas 2027. aastal valimistel erakond saaks siiski parema tulemuse.
Koalitsioonis olla mugavam, sain ma õigesti aru praegu?
Ei ole mugavam. Tegelikult opositsioonis olles on veel mugavam, sest siis on sul vabad käed. Sa võid teha, mis tahad. Sa võid teha arupärimisi ministritele, pidada nii-öelda vabamas vormis kõnesid, teha seisukoha-avaldusi ja sa ei pea muretsema selle pärast, et mõni koalitsioonipartner selle peale väga vihastaks või tekitaks mingi poliitskandaali.
Seega opositsiooniäril on palju suuremad, vabamad käed nii-öelda igapäevases elus.
Koalitsioonis on muidugi see, et su tegevusel on tulemus. Opositsioonipoliitikuna sul on võimalik tulemust saavutada väiksema tõenäosusega palju suurema vaevaga. Koalitsioonisaadikul siiski on see, et sa oled koalitsioonis ja sinu käes on see nii-öelda üks osa võimust koalitsioonipartneritega. Nii et on mõlemal head ja halba.
No igatahes järgmist valimiskampaaniat ette valmistada on opositsioonis tunduvalt mugavam.
Jah, kui seda teha õigesti.
Selles mõttes, et teil on vabad käed kritiseerida valitsust, varem või hiljem nad teevad suuri vigu. Teie saate öelda, et oleks meie valitsus me teeks hoopis paremini, jagaksime hoopis rohkem toetusi, lahendaksime olukordi hoopis paremini, see on täiesti klassika.
Üldpildis õige, samas mitte alati realiseeruv, kui me vaatame täna kasvõi Keskerakonna tulemust. See alati sõltub jällegi ühiskonna fookusest, teemaasetusest, usutavusest, mingitest pisiasjadest, mis inimese emotsionaalsust kallutab oma valikut langetama.
Ega siis keskmine inimene, ma arvan, et ükski inimene pole ratsionaalne. Et ta lõpuks langetab oma valiku mustmiljoni erineva aspekti najal. Lõpuks see tulemus ei pea olema väga ratsionaalne, loogiliselt seletatav, vaid pigem emotsionaalne.
Tunnistan ausalt, kui tulid valimisnimekirjad välja, mina elan 9. valimisringkonnas Tartu- ja Jõgevamaa. Sinna, ma väidan, saadavad parteid kandidaadid skaalal: halb nali-lõpetage huumor. On ka teistsuguseid, aga üldiselt on seal valik on keeruline, kui niimoodi puhtalt nimekirjasid vaadata. Ma olin kui nimekirjad välja tulid, üsna kindel, kelle poolt ma hääle annan ja siis kaks päeva enne hääletamist hakkasin kahtlema, äkki peaks ikkagi toetame erakonnapõhiselt kedagi teist ja mõtlesin ümber. Siiski andsin sellele esimesele valikule, aga ma usun, et selliseid kõhklusi ja kahklusi võis pärast viimaseid debatte tekkida väga paljudel inimestel.
Kahtlemata.
Mis võis ka siis lõpuks seda tulemust muuta. Kuulge, ühe asja, klaarime need ka ära, kas jätkate Euroopa parlamendis või lähete riigikokku. Millal te selle otsuse teete, küsin Kalle Grünthali nimel, kes ilmselt praegu on väga närviline ja vaatab ka seda saadet ja saadab teile võib-olla sel ajal sõnumi.
No ma arvan, et eks ma siin selle nädala jooksul pean ära ütlema erakonnas. Meil täna [06.03] on erakonna juhatus kell neli. Ma pigem kaldun arvama, et ma jään Euroopa parlamenti. Kuid see ei ole lõplikult, veel 100 protsenti ära öeldud, et ma ei ole lõplikult mandaadist loobunud, sest riigikogu valimistulemused on veel lõpuni kinnitamata, see juhtub alles märtsi teisel poolel.
Sellest hetkest on viis päeva siis aega otsustada, kas sa võtad mandaadi vastu või loobud. Seega hiljemalt märtsi lõpp-aprilli algus pead langetama otsuse, teatama valimiskomisjonile, et lugupeetavad, loobun oma mandaadist. Seejärel teavitatakse siis asendusliiget, et teil avanes võimalus asuda rahvasaadikuna tööle.
Te saate lennukis teel Brüsselisse küsida Urmas Paetilt nõu, kuidas seda loobumist-mitte loobumist-ma otsustan homme võimalikult teatraalselt pikaks venitada.
Ja no loomulikult. 14 kuud on jäänud järgmiste valimisteni, nii et ma arvan, et kuu aega võitu juba. Eks ma Paedaga räägin, ta teab paremini.
Te tegite erakonnas väga keerulises ja väga-väga tiheda konkurentsiga valimisringkonnas kandideerides erakonna siseselt kolmanda tulemuse. Teist vähem hääli sai Martin Helme, mida see ütleb erakonna kohta, kui erakonna esimees teeb neljanda tulemuse erakonnasiseselt?
Seda teab Martin ise paremini.
Teil on kindlasti sellekohaseid mõtteid, jagage meiega, palun.
Ega ma kõike ei jaga. Ma arvan, et kui ma kõiki oma mõtteid jagaksin, oleks siin kümneid pealkirju tulemas igas meediaväljaandes.
Andke viie pealkirja jagu.
Mustamäe, Nõmme on olnud ka keeruline piirkond alati ja Tallinna üleüldse on keeruline. Olen ise ju eelmistel kohalikel valimistel kandideerinud Tallinnas Kesklinna linnaosas. Ütleks, et mulle Tallinn ei meeldi, sest ta on valijasegmendina väga halb koht. Esiteks on väga palju venekeelseid, kellele sa ei lähe rääkima, et teeme eestikeelsed koolid ja lasteaiad. Nende nii-öelda rahvuspõhine lähenemine on hoopis teine.
Teiseks siin on selline kontingent, kelle jaoks ei ole probleem see, kui põlevkivisektor pannakse kinni, sest nende arvates toasoe tuleb kuskilt ju seina seest. Ja vahet pole, kust elekter tuleb. Hakata neile seletama, et see elekter tuleb siiski nii-öelda kuskilt tööstusest, mis sõltub riigi poliitikast, see väga hästi ei müü siin.
Lõppkokkuvõttes, kui me räägime niiöelda väärtuspõhisest konfliktist: liberaalne-konservatiivne tiib, siis ilmselgelt Tallinn on liberaalsem. Tunduvalt liberaalsem kui ülejäänud Eesti.
Tallinn, kus valitseb Keskerakond, nii kaua kui ma mäletan
No nüüd valitseb koos sotsiaaldemokraatidega, kes on väga liberaalsed. Keskerakond püsib ikkagi tänu just nimelt sellele Vene-Eesti-küsimusele. Seal pole isegi vahet, kas liberaalne-konservatiivne, seal on puhtalt rahvusküsimus, tänu millele püsib Mihhail Kõlvart linnapeana. Aga seega Tallinn ei ole väga hea piirkond.
Ma arvan, et eks Martin Helme tulemus tõenäoselt oleks olnud parem, kui ta oleks olnud Harju-Raplamaal. Aga samas tema enda valik, et Mustamäe Nõmme piirkond, kus nad on alati olnud, et justkui sissetöötatud piirkond. Kas see on õige või mitte, eks end lõpuks tema valik.
Samas, Martin Helme neli ja pool tuhat häält - ega siin nüüd häbeneda midagi ei ole?
Absoluutselt mitte.
Kuulge, teie erakond kaotas parlamendis kaks kohta, mis oleks andnud teile palju parema positsiooni. 21 saadikukoha pealt saab esitada presidendikandidaate ja nii edasi, ei pea käima üksikuid hääli küsimas teistelt erakondadelt. Aga see ei ole võrreldav Keskerakonna 10 koha kaotusega. Praegust meediapilti jälgides jääb mulje, et Keskerakond kurvastab kuidagi vaikselt ja EKRE üritab välja mängida suur kannataja rolli. Millest see tuleb? Kas ma olen millestki valesti aru saanud?
Noh, Keskerakond hellitab siiski nii-öelda vaikselt lootust, et võib-olla Kaja Kallas võtab telefoni, helistab Jürile. Ütleb, et Jüri, et teeme valitsust.
Samal ajal arvestavad selle võimalusega, et isegi kui praegu tuleb valitsus, kus ei ole Keskerakonda, rääkimata EKREst, siis nelja aasta jooksul on alati šanss. Et kui näiteks Eesti 200 ikkagi ei ole võimeline nii-öelda funktsioneerima ühe valitsuskoalitsiooni erakonnana, siis on alati olemas tagavara - Keskerakond.
Eestis ei ole kunagi olnud üks valitsus neli aastat järjest.
Eks see võib-olla selline nii-öelda naiivne lootus. Et võib-olla siis psühholoogiliselt mitte näidata ennast suure kaotajana, vaid kuidagi eirata reaalsust, eirata seda fakti, et et ikkagi fraktsioon on kahanenud ligi kahekordselt ja see on päris päris korralik löök. Võib-olla [on], seal selline, nii-öelda, noh, ma ei tea, enesepetmine kuidagi.
Äkki nad on veel eitusfaasis?
Nojah, see on ka, ütleme tihti nagu sihuke, et tihti kurjategijate puhul on see, et sa eitad seda asjaolu, et mis on juhtunud ja üritad endalt seda süüd ära raputada teiste kaela. Et pagan teab, mis seal sees neil toimub. Ma arvan, et ega seal väga rahulik olla ei saa. Et kui sa lähed ütlema järjest inimestele, et teate, teid me peame lahti laskma, sest pole palgafondi, sest me kaotame riigieelarvest nüüd päris mitukümmend tuhat eurot kuus.
Te vihjate kurikuulsale toiduahelale?
Muidugi.
Kus need inimesed kõik siis töötavad, kes Keskerakonna palgal on, Tallinna linnavalitsuses?
Linnavalitsusust see hetkel väga otseselt ei puuduta, aga üldiselt [on suurematel riigikogus tegutsenud erakondadel] alati mingid piirkondlikud juhid, kontorid, bürood, [mis] tahavad üüride maksmist, tihti [on] piirkonna juhtidele mingisugust tasud olemas. Ma ütleks, et meie nagu ei ole veel selliseks erakonnaks kujunenud, õnneks, ma loodan, et ei kujune ka.
Teil seda korda ei ole, et iga fraktsiooni liige maksab teatud protsendi oma palgast nii-öelda ühiskassasse, rääkimata kõrgepalgalisest eurosaadikust?
Noh, mis kõrgepalgaline.
Oot, mis kõrgepalgaline, teeme nüüd teie paljukannatanud valijatele selgeks, Eesti keskmine palk on mingisugune 1700, praegu ma pakun peast. Eurosaadiku palk oli ilma lisatuludeta, ma ei teagi...
Googeldage.
Üllatage meid.
Googeldage.
Kallid EKRE valijad, teie saadik ei julge oma palka öelda. Lähme edasi.
Ei, minul ei ole probleemi. Inimestele meeldib üldiselt sorida rahakotis. EKRE ja kõigi teiste erakondade valijad lohutagu ennast selle mõttega, et Eesti maksumaksja taskust läheb umbes 10 senti aastas ühe Eesti eurosaadik ülalpidamiseks. Europarlamendi palk koos kõikide muude asjadega tuleb Euroopa Liidu üldkassast, kuhu maksavad sisse liikmesriigid. /-/
Kõik need intervjuu vaatajad ja kuulajad ärgu kurvastagu, et lõppkokkuvõttes maksavad [saadiku kulud] õnneks kinni teiste riikide maksumaksjad, et Eesti maksumaksja ei kannata minu pärast.
Imeline ühendus, on see Euroopa liit.
On imeline, tõesti.
Siit me saime pealkirja.
Aga jutumärkides muidugi. See oli iroonia praegu. Muidu jääb vale mulje lugejale.
Kuulge, tuleme valimistulemuste juurde tagasi. Mis nüüd siis, milles see EKRE suur pettumus, teil on selles mõttes läinud päris hästi, kohalike omavalitsuste volikogude valimistel 2021 sügisel saite te üleriigiliselt kokku 13,2 protsenti toetust. Tõsi küll, küllap oli omavalitsusi, kus osad EKRE liikmed olid valimisliitudes. Nüüd 16,1, isegi kerge kasv on olemas. Milles selline valjuhäälne nördimus ja pettumus, mida te ootasite?
Me ootasime 20 pluss kohta, sest üldiselt viimase, kasvõi aasta kuude lõikes reitingud näitasid selgelt, et peaks tulema 20, 21, 22 protsenti, mis oleks olnud siis see protsent ise, pluss üks, kaks kohta juurde süsteemi järgi. Et seega me eeldasime, et tuleb üle 20 koha. See oli see esimene pettumus.
Teine kahtlemata on see, et lootus oli, et mitte ükski võimalik valitsuskoalitsioon, mis luuakse, ei saa tulla liiga suure ülekaaluga riigikogus. Et peab arvestama igal juhul meie osakaaluga, et noh, see ei olnud saladus, seda loeti ja reitingud ennustasid suhteliselt stabiilselt.
Lõpuks oli see viimane paar nädalat väga hüplik, kus üks firma näitas ühte reitingut ja teine teist. Väga keeruline oli kõigil orienteeruda, mis see tegelik tulemus tuleb, et pigem nagu Norstat, kes on üldiselt olnud väga täpne, siis lõppkokkuvõttes nende reitingud olid ekslikud lõpptulemusega võrreldes. Nii et...
Selle maavõistluse võitis Kantar Emor üsna täpselt tema viimane ennustus, mis ikkagi tol hetkel lõi kaardid päris segi. Sest jah, tõepoolest Norstat pakkus teile märksa paremat positsiooni. Mis nüüd, kui selline sisekaemus teha, peeglisse vaadata, mis ikkagi valesti läks? Pakun täiesti hullumeelse teooria välja, et kui te ühelt poolt ütlete, et ärge valige, sest e-valimised on võib-olla manipuleeritavad ja siis mingil hetkel ütlete, et kui kuidagi ei saa, siis andke ikkagi e-hääl. Siis tunnistan ausalt, valijana oleksin kergelt segaduses - mida ma nüüd tegema pean, kuhu ma jooksma pean. Kas see e-hääletusele vastandamine võis maksta kätte? Teiegi e-hääled oleks võinud olla ju märkimisväärselt suuremad. Teie saite umbes 1500, suurim konkurent Ligi sai 3700.
Samamoodi: 2019. paberhäältega ma võitsin Ligi, nii nagu seegi kord, ja e-häältega siis müstiliselt muidugi Ligi võitis. Võid ju öelda, et minge nüüd kõik e-hääletama, [ent] kas see on toonud Keskerakonnale suuremat tulemust, kuna [nemad] pole nii-öelda avalikult vastandunud? No ei ole väga näha.
Samamoodi Isamaaga, kes kaotas praegu 12 saadiku[kohast] neli. Võiks nagu eeldada, et see kaotus [ei] peaks olema niivõrd suur. Inimesed, kes Reformierakonda mingil juhul ei tahaks valida, [vaid] tahaks valida rahulikku rahvuslikku erakonda, kes [oleks] justkui nii-öelda parketikõlbulik, see [valik] ei ole teostunud.
Me oleme olnud kriitilised selle [suhtes] ja ma arvan, et me oleme ka kriitilisi edaspidi, sest mina keeldun lihtsalt järgimast midagi, [mille kohta] mulle öeldakse: usu seda. Et see ei peaks olema usu küsimus. Lõppkokkuvõttes ma arvan, et Eesti on infotehnoloogias maailma üks parimaid riike kahtlemata, kuigi ülejäänud maailm jookseb meile kõvasti järgi ja mõned on mööda pannud, eelkõige Aasia riigid.
Ma tõesti ja arvan, et kui [e-valimiste] süsteem on 18 aastat töös olnud ja ükski teine maailma riik pole seda tunnistanud piisavalt kvaliteetseks, mida üle võtta, /-/ siis [ei tasu arvata, et] ülejäänud riigid maailmas on lollid, aga meie oleme seal ainsad targad. Lõppkokkuvõttes ma arvan, et see süsteem on problemaatiline.
See, et e-valimiste tulemustes pisut kaheldakse, on olnud selline klassikaline opositsiooniparteid loosung Keskerakond, enne kui nad võimule said. Tagusid seda trummi üsna hoogsalt. No teie, kui te saite valitsusse 2019, lõite eraldi ministrikoha, mille üks selle kandja tööülesannetest oli siis välja selgitada e-valimiste turvalisus. Mul läks pärast kolmandat ministrit, kes seda ametit pidas, lugemine sassi ei mäleta, palju teil seal neid oli aga kas siis kõik kukkusid oma töös läbi? Mitte ükski neist ei suutnud aru saada, kuidas see süsteem töötab?
Viimane ei kukkunud läbi, viimane minister, kelleks oli Raul Siem, tema suutis vähemalt välja kuulutada rahvusvahelise hanke leidmaks audiitor, kes siis teeks suurema auditi e-valimissüsteemile. Aga ta jõudis ministriks saades alles kuu aega enne valitsuse kukkumist auditi välja kuulutada. Valitsus kukkus Keskerakonna korruptsiooniskandaali tõttu, mille tulemusel ainus erakond, kes valitsusse jäi kolmest erakonnast, oli Keskerakond ise. Võimule tuli Reformierakond koos Keskerakonnaga. Esimene asi, mida uus minister tegi, oli selle hanke tühistamine./-/
Et lõppkokkuvõttes, kui sul nii-öelda neutraalselt valitud rahvusvaheline audiitorfirma, kellel ei ole mitte mingisuguseid võimalikke sidemeid Eesti poliitringkondadega /-/, kui see ütleb, et jah, et seal on manipuleerimisrisk või turvarisk või kasvõi häkkimisrisk Venemaalt valimiste mõjutamiseks väga olematu, siis jumala pärast, usume eksperti.
Aga see, kui sul nii-öelda kodumaised eksperdid ütlevad, et risk on väga madal, siis noh, lõppkokkuvõttes, kes meist ei oleks mõjutatud ka poliitilistest nii-öelda meelsustest. tutvusringkondadest. /-/Ma arvan, me kõik tunneme kõiki, kes tunnevad kõiki.
Et lõppkokkuvõttes ma /-/ ikkagi eeldaksin seda, et ülejäänud maailm tuleb meie tarkuse ja valgusfilosoofiaga meeletult kaasa ja tahaks rakendada ilusat valimissüsteemi.
Need tuleb ka jälle panna kõik jutumärkides ja te olete irooniline siin?
Ma olen väga irooniline.
Miks?
Ma arvan, et Eestis on liiga vähe irooniat. /-/ Et ei, ma ei ole üldse absoluutselt selles mõttes kuidagi nagu kuri, aga, aga lihtsalt nii ta on. Et imetlen seda, kuidas väga palju on Eestis inimesi, kes mõtlevad: et kui mulle öeldakse, et usu seda, siis nad usuvadki. Jumala pärast, uskuge pealegi, sest mina ei usu.
Ilma igasuguse irooniata ma pean tunnistama, et teil on selles mõttes õigus, et kuna e-valimiste süsteem annab oma häält muuta, siis tõepoolest on võimalus pärast hääletamist mõjutada inimest teistmoodi hääletama. Neli aastat tagasi 2019 andis Helle Moonika Helme intervjuu LP-le, kus ta rääkis situatsiooni. Laps ütles, et e-valisin ära. Kelle poolt valisid - sotside. Ema hakkas nutma. Mida hea poeg teeb, hea küll, ma lähen valima, ümber. Mina käisin isa ja tütrega valimas. Me arutasime, kelle poolt me hääletasime tagasiteel olevas autost.
Lihtsalt see ongi küsimus, et ei tohi, seal oli kahedimensiooniline küsimus. Esiteks on see turvalisuse küsimus. Ma arvan, et loomulikult annab seda riski viia minimaalseks, et vähemalt sul oleks võimalik tuvastada mingisugused manipuleerimise katsed. /-/Eesti kontekstis meile meeldib väga palju rääkida sellest, mismoodi meie riiklikud veebilehed on küberrünnakute all, kuidas me siin üritame nii-öelda küberruumi pidevalt turvata, sest et vaenulikud riigid ilmselgelt üritavad mõjutada meie elu. Samal ajal me oleme ainus riik maailma 190. riigi seas, kes kasutab [internetti] parlamendi valimistek, kes paneb [selle abil] kokku valitsuse, kes paneb paika nii-öelda riigi suuna ja poliitilise olukorra. Selles küsimuses me ei näe mitte mingisugust probleemi, et meil on küberrünnaku riskid.
Üks asi on see turvalisuse pool, aga teine pool, mis tundub, et kedagi üldse ei huvita, on põhiseaduse pool. /-/ Me ei saa üle ega ümber siiski faktist, et Riigikohus on kunagi menetlenud e-valimiste küsimust 2005. aastal ja riigikohus ise on nagu leidnud, et jah, seal on põhiseaduse riive. Et kuulge, see ei ole ühetaoline, see ei saa olla ühetaoline valimissüsteem. Kui sul üks süsteem on, see, et sa lähed üksinda kabiini, olles kindlasti üksinda, teed oma valiku ja paned täiesti salajaselt selle paberi kasti, ja teine on see, kus sa võid olla terve oma suguvõsaga suurel sünnipäevapeol ja teeme kõik koos ühishääletamist. Et noh, see ei ole ühetaoline ja seega pole ka tagatud salajasus.
/-/ Toona 2005. aastal riigikohus ütles, et põhiseaduse riive on põhjendatud, kuna valimisaktiivsus kasvab, eeldatavasti. See oli prognoos või hüpotees. Ja nüüd on meil hea võrrelda siis aastast 92 kuni 2023 valimisaktiivsus keskmiselt parlamendivalimistel kohalikel valimistel, kas on kasvanud ei ole, et 2019. ma ise tegin selle analüüsi läbi Tartu ülikooli jaoks. Tulemus oligi see, et lihtsalt olemasolev aktiivne valijaskond, kes käib niikuinii valimas, lihtsalt muutis oma hääletusviisi, sest see läks mugavamalt, mis inimlikult on mugav ja arusaadav.
Lõppkokkuvõttes /-/ riive pole kuskile kadunud /-/.
Kas on võimalik, et praegused valimised näitasid rahva meelsust? Inimesed on üsna selgelt seisukohal, et et hetkel Eesti ei vaja päästmist või vähemalt ei taheta, et EKRE päästaks. Valimiskampaaniast tagasi vaadates saame teha järeldused, et EKREt kardeti ja oodati vähem, kui me eeldasime.
Võimalik, ega selles mõttes, et ega Vox Populi [on] Vox Dei eks ole. Et kui selgelt näed, et väga suur osa ühiskonnast eelistab selgelt valitsust, kus Reformierakond, sotsiaaldemokraadid, Eesti 200, võib-olla sinna juurde mahub kuidagi ka Isamaa, kes müts peos läheb nende ukse taha. Et ega see ongi valik, et ka lõppkokkuvõttes valija teeb, valija vastutab. Loomulikult vastutusest ei taha [keegi] kuulda mitte kunagi.
Vahet ei ole, mis elu valdkonnas poliitikas või kuskil erasektoris, et ega siis kõik teavad oma õigusi ja võimalusi, aga keegi [tea] vastutust ja oma kohustusi. Aga samamoodi [on] demokraatias ka valijatel vastutus. Olen kohtunud valijatega, kes tulevad mulle ütlema, et miks te seda pensioni [ei] tõsta või ma ei tea, miks see niimoodi, miks see naamoodi, miks see halvasti. Minu küsimus on tavaliselt, et keda te valite.
Igal teisel juhtumil [vastatakse], et mis see siia puutub? Kuidas ei puutu puutu? Te teate oma õigusi ja oma soove, mida tahate saada, aga /-/kas te olete minu valija? Ei ole. Aga mis te minu käest küsite, mis see minu asi on?
Jürgen Ligi on seal, minge küsige sealt.
Ma mäletan 2015. või 2016. aasta riigikogu avatud uste päeval, kui me olime esimest korda riigikogus, tuli üks vanem proua küsima, et millal need pensionid tõusevad, sest [see on] häbiväärne, mis Eesti riigis toimub.
Ma olin nõus sellega, sest ma olen täiesti nõus, et pensionäride vaesuse osakaal on meeletult suur. Keda te valisite nüüd, viimastel valimistel on 2015? Keskerakonda! Aga palun väga, 10 meetrit edasi, Keskerakonna fraktsioon, minge küsige. Ärge minu juurde tulge sellega.
Lõppkokkuvõttes valijad teavad küll, et ei tahaks seda, teist ja kolmandat, aga ollakse imestunud ja üllatunud: aga kust ma pidin teadma, et Reformierakond tõstab kütuseaktsiisi? Ei no vaadake, kui ta 20 aastat [on] tõstnud ja lõpuks oleme Euroopa tipus neljale kõrgema riigi seas kütuseaktsiisiga, siis ei pea olema suurem hiromant ega geenius saamaks aru, et ilmselgelt nad ei langeta seda, vaid tõstavad.
Kui sa nüüd teed suured silmad pähe, et appikene, ma ei teadnud, siis sa oled lihtsalt loll ja kui sa muidugi loll oled, siis sa peadki natukene kannatada saama. Nii ongi elus, et lõppkokkuvõttes see oli rahva valik. Mis seal ikka, elame edasi.
Kuidas me nüüd lähipäevadel edasi elame? Valimisööl ütles erakonna esimees Martin Helme, et kindlasti vaidlustate erakonnana e-hääletuse tulemused/-/ Intervjuu alguses ütlesite, et valimistulemuste kinnitamiseni läheb paar nädalat. See nagu väga pikka protsessi vist ei tähenda?
Ja see sellepärast, et tegelikult kaebuste esitamise aeg on kolm päeva, ehk siis täna õhtul on tähtaeg, nii et tänase päeva jooksul peavad nad selle kaebuse esitama erakonna poolt. Ja täna ongi noh, kell neli erakonna juhatused.
Te ei ole veel otsustanud praegu kell 11?
Ma arvan, et see koostatakse praegu. Kaebus esitatakse, valimiskomisjon menetleb seda, teeb oma otsuse, tõenäoliselt negatiivse meie suhtes, siis on võimalik sellega pöörduda siis kohtusse.
Aga pärast seda negatiivset otsust saab põhimõtteliselt president valimistulemused välja kuulutada?
Kohus teeb seda hästi kiirendatud korras. Need kaks, kolm nädalat läheb maksimaalselt aega, isegi kui juhtub mingi võimalus, et riigikohus võtab menetlusse näiteks mingi asja ja siis ka seda tehakse kiirendatud korras, et üldiselt hiljemalt märtsi lõpuks alati on valimistulemused välja kuulutatud. Üldiselt pole siiamaani kunagi ükski valimiskaebus väga kaugele jõudnud, aga nüüd on see küsimus juristidele, kes peavad praegu siin palehigis töötama, et panna kokku selline hea kaebus, millest oleks väga raske mööda minna.
Töötame meiega veel ühe minuti, mul on siin vildikad. Teeme niimoodi, et see kollane on rohkem nagu Reformierakond, see roheline on Keskerakond. Punane on sotsid. Ütleme, et see lilla violetne on Eesti 200 ja teeme siis niimoodi, et EKRE on see tumedam sinine. Sinine on siis Isamaa, see on puhas juhus, et need sinise toonid on niimoodi.
Võtke siit välja kolm vildikat või kaks vildikat või neli vildikat. Millegipärast ütlesin automaatselt kolm, see ei ole üldse kohustus. Milline koalitsioon on meil jaanipäeval, paari kuu pärast?
Nonii kollane, vältimatu?
[Valib kollase, punase ja lilla].
Nii Jaak Madisoni arvates jaanipäeva värvid on meil sellised. Mina väga, tänan, soovin teile edu.
Aitüma.


ERR Brüsselis: Türgist oodatakse rohelist tuld Soome NATO-ga liitumisele   Soome president Sauli Niinistö sõitis neljapäeval kahepäevasele visiidile Türki. Niinistö ja tema Türgi kolleegi Recep Tayip Erdogani reedeselt kohtumiselt oodatakse Soomele rohelist tuld NATO-ga liitumiseks.   Reedel võib koita päev, mil Soome liitumine NATO-ga jõuab ühe suure sammu võrra lähemale. Juba neljapäeval Türki lennanud Niinistö ootab reedelt ilmselt seda, mida tema Türgi kolleeg kolmapäeval lubas. "Loodetavasti. Loodame parimat. Teeme enda osa ära – täidame oma lubaduse, kui Soome president tuleb reedel. Me kohtume härra presidendiga ja täidame lubaduse," ütles Erdogan. Kuid Erdoganilt loodetavad sõnad ei ole veel ametlik otsus. "Konkreetse otsuse jaoks peab Türgi parlament selle ratifitseerima ning see ei ole presidendi otsus. Läbirääkimised endiselt käivad, toimub ilmselt veelgi kohtumisi, aga kindlasti tähelepanu on reedel Ankaral," lausus väljaande Euractiv julgeolekureporter Aurelie Pugnet. Ning arvestades kahe kuu pärast toimuvaid üldvalimisi on parlamendil selleks aega napilt kuu. Soome liitumisega pikeneks NATO piir Venemaaga üle kahe korra, ent strateegiliselt on ülioluline siiski ka Rootsi. Kuid ega nad liitumise venimisel sellest loobumas pole? "Ma olen täiesti veendunud, et seda ei juhtu Rootsi peavoolu erakondade seas. Nad on otsuse teinud ja nad tahavad liituda NATO-ga väga objektiivsetel ning selgetel julgeolekupõhjustel. Ja nad ei lase sellel minna. Need on rootslased, nad ei anna kergelt alla," lausus mõttekoja GLOBSEC asepresident Roland Freudenstein. Ning tee peal võib ees olla veel üks takistus, mis Brüsselis kedagi kulmu kergitama ei pane. "Ungari ka endiselt ootab, et otsust teha. Ootame endiselt Ungari parlamendi otsust ja iga nädal või iga kuu on nad lükanud edasi päeva, mil otsus tehakse. Seda tuleb ka arvestada," nentis Pugnet. "Orban nägi, kuhu Erdogan väljapressimisega jõudis ja ta mõtles, et ma teen seda ise ka siis veidi. Kas Orban saab sellest olukorrast midagi? Ma sügavalt kahtlen selles," lausus Freudenstein.    					Toimetaja:  Marko Tooming


Urmas Reinsalu: kellele ei meeldiks Churchill?Olen viimasel ajal palju mõelnud sellele, kuidas britid ootasid Churchillilt, et ta otsiks Ühendkuningriigi sõltumatust tagavat lepitust, ütles Postimehele ametist lahkuv välisminister Urmas Reinsalu märtsi alguses Ukraina-visiidi ajal antud intervjuus.«Väga asjakohane oli Churchilli lause «Krokodilliga ei saa pidada läbirääkimisi, kui su pea on tema lõugade vahel»,» osundas Reinsalu, rääkides sõjast ja rahust ning võttes lühidalt kokku oma peaaegu üksteist aastat Eesti valitsuses.
Olete olnud valitsuses alates 2012. aastast, kas see on pikk või lühike aeg?
Ma ei ole olnud valitsuses üksteist aastat järjest, sest vahepeal on olnud paar väikest pausi. Aga ei saa üldse eitada, et see on väga pikk aeg tipp-poliitikas. 1990ndatel vahetusid inimesed ministrikohtadel sagedamini, sest aeg oli siis teine ja ebastabiilsem.
Juhtisite järjest kolme ministeeriumi (kaitse-, justiits- ja välisministeeriumi), milline neist on teie lemmik?
Möllamist on olnud igas nurgas, kuid tänane töö on erilise kaaluga ehk see, mida praegu teen, on kõige tähtsam.
Eesti ELi ja NATOga liitumise järel otsiti suurt välispoliitika eesmärki justkui pidevalt taga, kas nüüd on siht selge?
Jah, praegune siht on, et meie kohal mõõgana rippuvat surmaohtu ei maandataks päeva, aasta või kümne aasta perspektiivis meie järglastele. Kui asetame selle hullumeelsuse õigesse perspektiivi, siis on Venemaa küüditanud Ukrainast välja mitu miljonit inimest. Sisuliselt tähendaks sellise «Vene rahu» väljavaade Eesti rahvuse lõppu. Väikeriigile ei ole iseseisvus kunagi enesestmõistetav.
ELi ja NATO liikmesuse saamise järel oli minu meelest õhus küsimus, mis on Eesti suur eesmärk, sest olime saanud ausasse kogukonda, mis tavapärasel kulgemisel oleks taganud meie heaolu kasvu ja eneseteostuse.
Praeguses kriisis on Eesti kasvanud ELi ja NATO n-ö täiskasvanud liikmeks, sest julgeme ka suurematele partneritele meie elulisi ja laiemast maailmast arusaamist puudutavates asjades öelda, kui miski ei lenda.
Miks me ei toeta ELi välis- ja julgeolekupoliitikas ühehäälsusest loobumist, et saaks Ungari pidurist mööda?
Eesti mõistab Ungari jonnimise ja kaksipidise retoorika hukka. Küsimus ei ole aga Ungaris.
See, et n-ö suured poisid meiega räägivad, sh G7 riigid, tuleneb ühehäälsusest. Meie selline väljund asetuks palju ahtamasse perspektiivi.
Teiseks, ühise välis- ja julgeolekupoliitikaga seostuvad riikide elulised huvid, mistõttu kui enamushääletusega otsusega rullitakse mõnest riigist üle, siis ei pruugi need riigid reaalsuses kokkulepitut ellu viia.
Kolmandaks lagundab ühehäälsuse kaotamine kiiresti ELi ühtsuse, sest kui mingid riigid jäävad eriarvamusele, siis hakkavad nad teistele vastanduma. Hääletamiseni jõutakse ju küsimustes, mis on poleemilised, sest vastupidisel juhul poleks hääletada vaja.
Seetõttu toetavad ühises välis- ja julgeolekupoliitikas ühehäälsusega otsustamise juurde jäämist just väiksemad ja keskmise suurusega ELi riigid.
Kvalifitseeritud häälteenamusega otsustamisel piisaks ELis näiteks riikide enamusest, kuhu ei kuuluks ei Balti riigid, Põhjala ega Poola ehk laias laastus kogu meie piirkond, mis ei ole asjakohane.
Kas vastab tõele, et teil välisministrina on tekkinud eriti head suhted Poola ja teiste Balti riikide välisministritega?
Jah, meie nelja riigi seisukohad on sisuliselt kattuvad. On küll erinevad nüansid, vahel on üks julgem, vahel teine, aga suures plaanis, kui istume ELi või NATO välisministritega ümber laua ja vahetame pilke, siis teame sõnadeta, mida keegi meist neljast ütleb.
Arvestades, et Poola distantseerib ennast üha enam  Visegrádi riikide (Poola, Ungari, Tšehhi, Slovakkia – toim) koostöösuunalt, oleme vastukaaluks tugevdanud just Balti ja Poola välis- ja julgeolekupoliitikaalast suhtlust.

Urmas Reinsalu Lvivis sõjakuritegudeteemalisel konverentsil 3. märtsil 2023.
Mykola Tys / EPA / SCANPIX

Kas õigusriigi küsimuses oleme Poolaga samal meelel või näete siin ikkagi mõnda probleemi?
Poolaga seoses on üleval kohtute järelevalve mehhanismi ja kohtute enesekorralduse küsimused. Poola on nendes asjades oma seisukohta muutnud, kuid Euroopa Komisjon ei ole seda pidanud piisavaks.
Õigusriigi põhimõtete järgimiseks on ELis rakendatud ELi struktuurifondide külmutamist. Ungari puhul toetasime sellist varade külmutamist ja kui mingi aeg selles osas sanktsiooni leevendati, siis seda me ka toetame.
Poola puhul ootame, et Euroopa Komisjon ja Poola leiaksid dialoogis õigusriigi küsimustes lahenduse. Kui on vaja nõukogu otsust, siis kujundame selleks oma seisukoha. See on olnud hirmus pikk saaga.
Kuidas te Eestit siis määratlete, kas Balti-Poola, Põhjala või n-ö väike Saksamaa?
Ma määratleksin meid Läänemere ääres oleva riigina. Meie huvi on ülitõhus ja maksimaalne koostöö kõigi Läänemere-äärsete riikidega, s.o see riikide vöönd, kui räägime oma elulisest perekonnast.
Kui varem oli Põhjala riikidel teatav psühholoogiline distants, siis pärast Soome ja Rootsi otsust NATOga liituda on see muutunud. Põhjala-Balti koostöö hakkab jõudma hoopis teisele tasemele ja keskendutakse teistele, tõsisematele teemadele.
ELi välisministrite kohtumiste eel istuvad koos nii Põhjala-Balti välisministrid kui ka Poola-Balti ministrid.
Mis suhe on teil Henry Kissingeriga?
Ma olen tema paksu «Diplomaatia» raamatut lugenud. Minu suhe temasse on läinud soosivamaks, sest ta hakkas vist tähistama oma sajandat sünnipäeva, kui tegi korraga teate, et Ukraina võiks tulevikus kuuluda NATOsse. Ka kõige vanemas eas on võimalik igaühel veel õppida.
Winston Churchill meeldib teile vist väga?
Aga kellele ei meeldiks, ta on ju nii imposantne kuju. Vaatasin just hiljuti lennukis sõjafilmi «The Darkest Hour» («Süngeim tund» – toim) Churchillist kõige otsustavamatel päevadel. Tema puhul on tähtis just tema poliitiline pärand ja jonnakus, kuigi kaasaegsed pidasid teda ju täiesti ebastabiilseks ekstsentrikuks.
Olen viimasel ajal palju mõelnud Churchillile ja enamikule tol ajal meeldinud appeasement'i (lepitus – toim) mõttekäigule. Oodati, et Ühendkuningriigi sõltumatuse tagamiseks lepitakse kokku separaatrahus ja peetakse selleks läbirääkimisi näiteks Mussolini kaudu. Väga asjakohane oli siin Churchilli lause, et «Krokodilliga ei saa pidada läbirääkimisi, kui su pea on tema lõugade vahel».
Kasutasite ka oma selle aasta välispoliitikakõnes just Churchilli tsitaati, mida soovisite sellega öelda?
Kasutasin tsitaati, et öelda: kui olukorras, kus on valida rahu ja põhimõtete vahel, ohverdada rahu saavutamiseks oma põhimõtted, siis tegelikult saad sõja. Mõte oli see, et kui loobud oma põhimõtetest ja siis jääd ellu, siis tegelikult tullakse ikkagi kõige viimasena ka sinu kallale.
Olete muuhulgas pühendunud ka Ukrainas toime pandud sõjakuritegude teemale. Kas vene rahvas on sõjas süüdi?
Jah. Selle süü tagajärg on juba suurema osa inimkonna põlgus kõige veneliku ja vene küsimuste teemal. Venelastega ei taheta üldse mingit tegemist teha ja see jääb väga pikaks ajaks nii.
Eraldi juriidilist vastutust kogu ühiskonnale panna ei saa. Arusaam vene ühiskonna kollektiivsest vastutusest peab väljenduma selles, et neil ei tohi olla võimalik jätkata maailmas asjaajamist nagu muiste. See puudutab kinnisvara soetamist, reisimist ja muid lääneriikide rakendatud n-ö sanktsioneerivaid meetmeid.
Küsimus on rahvusvahelise õiguse mõttes piirangutes Venemaale kui juriidilisele isikule ja lääne võimalikes eiravates meetmetes Vene kodanike suhtes.
Kutsusite just Lvivis sõjakuritegudele pühendatud konverentsil tegudele. Mida järgmiseks teha tuleb?
Need teod on mitmesuunalised. Kõige tähtsam on tõugata tagant ÜRO mandaadiga loodava rahvusvahelise tribunali algatust, mis hakkaks uurima agressiooni, s.o [Vladimir] Putini ja tema kompanii kuritegu. Tähtsad on siin Ühendkuningriigi, Ameerika Ühendriikide ja Prantsusmaa seisukohad.
Teine element on sõjakuritegude praktiline uurimine. Ukraina riik otsustas just, et asutab Rahvusvahelise Kriminaalkohtu kohaliku asutuse Ukrainasse.
Kolmas suund puudutab kahjude hüvitamist. Asutamisel on rahvusvaheline register Venemaa tekitatud kahjude hüvitamiseks. Tähtis on siin Venemaa külmutatud varade kasutamine Ukraina ülesehitamiseks, mis võiks ideaalis hakata loodava registri kaudu käima. Praegu puudub õiguslik instrument külmutatud varade kasutuselevõtuks ega ole ka teada kõigi varade asukoht ning suurus.
Kas loodava eritribunali ette kutsutakse ka Putini liitlane Lukašenka?
Loomulikult saab Valgevene liidrit võtta selles kontekstis vastutusele, agressioonisõjale kaasa aitamises on ta seda selgelt oma poliitilise agendaga teinud. Omaette küsimus on see, kuidas käsitleda kuritegusid, mida ta sooritab ennekõike oma rahva suhtes.
Kas on mingi aeg, millal võib sõjakurjategijatele üldse lõpuks andeks anda?
Sõjakurjategijatele juriidilises mõttes ei andestata, see põhimõte on rahvusvaheline ja universaalne. Sõjakuriteod on aegumatud. Ise küsimus on karistuse suurus.
Kui kõneleme sõjakuritegudest inimlikus mõttes, siis peab andestamisele eelnema andeks palumine ja seda ei ole me kuskil kohanud. Mäletan, et mind kritiseeriti, kui tõstatasin Eesti kahjutasunõude Nõukogude Liidu okupatsiooni eest.
Mul ei olnud ettekujutust, et Venemaa hakkab meile tohutult kulda ja kalliskive andma, kui me seda nõuame. Aga rahvusvaheline õigus ütleb, et selline nõue on aegumatu, kui riik seda tunnistab. Kahju heastamine võib seisneda ka vabanduses.
Mina arvan, et andestamise õigus on ohvritel ja ohvrite lähedastel ehk nendel inimestel, kes on vahetult neid kannatusi üle elanud.
Meie käest on küsitud, miks me seda nõukogude kommunismi kuritegude teemat muudkui songime. Olen siis vastanud, et mingu Maarjamäele kommunismiohvrite memoriaali juurde ja seal on need nimed kirjas. Kui nemad ütlevad, et sellega ei pea tegelema – siis me ei tegele.
Kuidas te olete välisministeeriumi juhtinud?
Heatujulisena. Mul on kõiki ministeeriume juhtides olnud üks hästi selge põhimõte: ma ei tegele organisatsiooniliste haldusküsimustega. Selle jaoks on kantsler ja asutus peab toimima autonoomselt poliitikust.
Poliitik peab tegelema poliitikaga. Välisministeerium erineb teistest ministeeriumitest selle poolest, et tema tegevus käib väga online (võrgus – toim), mis tähendab, et seisukohti tuleb võtta sõna otseses mõttes tundidega. Näiteks helistas ÜRO julgeolekunõukogu istungi ajal saadik õhtul küsimusega, kuidas hääletada, ja lõpuks peab minister otsustama.
Eks ma kuulan kolleegide nõuandeid, aga vahel ei kuula ka. Vahel tundub oma arusaamine mõistlikum. Aga vahel ma lasen ka kolleegidel ennast ümber veenda, seda ma ei saa ka eitada.

Urmas Reinsalu Postimehe stuudios 13. märtsil, pärast riigikogu valimisi.
Mihkel Maripuu


Uue LNG taristu rajamine Eestisse ja Lätti pole vajalikVenemaa väljapressimisaktsioonide tulemusena vallandunud gaasipaanika ja aastakümneid kestnud tegevusetus taastuvenergeetika arendamisel tõid kaasa LNG-taristu rajamise plaanide laine. Eesti Roheline Liikumine koostöös CEE Bankwatch Networkiga avaldasid aga ülevaate, mis soovitab Balti riikidel vältida uue LNG taristu ehitamist.Keskkonnaühenduste hinnangul on Soome Inkoo ja Leedu Klaipeda terminalide vastuvõtuvõimekus Eesti, Läti, Leedu ja Soome gaasinõudluse jaoks piisav, eriti arvestades piirkonna langevat gaasikasutust. Olemasolevat taristut tuleks käsitleda ajutise puhvrina ning rööpselt tegeleda eesmärgipärase gaasinõudluse vähendamisega.
Ülevaate põhiosa käsitleb juba eksisteeriva taristu võimekust, fossiilse gaasi tarbimise stsenaariumeid Eestis ja Lätis ning teadaolevaid plaane LNG terminalide rajamiseks lähiriikides. Ülevaates tuuakse välja ka kliimaeesmärkide raames energiajulgeolekut parandavaid poliitikasoovitusi. Olulisemaks neist on vajadus tihedamaks piirkondlikuks koostööks, mille käigus võetakse arvesse riikide kahanevat gaasivajadust ning juba olemasolevat taristut.
CEE Bankwatch Networki gaasi huvikaitseekspert Gligor Radečić leiab, et Eesti, Läti ja Leedu on näidanud eeskuju gaasitarbimise vähendamisel enne 2022. aasta keerulist talve: «On väga oluline, et nüüd seatud eesmärgist ei taganetaks. Võtmetähendusega on selleks piirkondlik solidaarsus energiavajaduse tagamisel ning vajalike investeeringute suurendamine taastuvenergiasse ja energiatõhususse.»
«Nii majandus- ja taristuminister, energeetikaeksperdid kui ka Elering on kinnitanud: gaasi varustuskindlus on tagatud ning olemasolev taristu ei ole piiranguks. Plaanid uute LNG terminalide ehituseks ei ole seotud energiajulgeoleku tagamisega, vaid gaasifirmade lobitööga. Liiga suur hulk fossiilse gaasi vastuvõtuvõimekust tekitab kas olukorra, kus suurendame piirkonna sõltuvust fossiilsetest kütustest või muutub taristu kasutuks investeeringuks, mis ei tasu ennast ära järjest langeva gaasikasutuse ja majanduse dekarboniseerimise kontekstis,» selgitas ülevaate autor ja Eesti Rohelise Liikumise huvikaitseekspert Johanna Kuld.
Regioonis on viimase aasta jooksul juba ainuüksi LNG taristu peale kulutatud peaaegu pool miljardit eurot avalikku raha. Selle asemel, et rajada igasse riiki kulukaid ja saastavaid LNG terminale, mis lihtsalt nihutab meie impordisõltuvuse Venemaalt teistele riikidele, peaksid valitsused suunama rohkem vahendeid energiasüsteemi struktuursetesse muudatustesse, mis aitaksid vähendada sõltuvust fossiilsest gaasist.

Energiasõltuvuse juurprobleemi lahendamiseks tuleb lõpetada toetused ja investeeringud LNG infrastruktuuri ja uutesse pikaajalistesse gaasiimpordi lepingutesse; koostada võimalikult kiiresti üksikasjalik tegevuskava fossiilse gaasi kasutamise järkjärguliseks lõpetamiseks; suurendada riiklikku rahastust energiasäästu, energiatõhususe meetmetesse, elektrifitseerimisse ja fossiilse gaasi asendamisse taastuvatel energiaallikatel põhinevate alternatiividega.

Inglisekeelse ülevaate tervikteksti tabelite, graafikute jm vajalikuga leiad siit: roheline.ee/varske-ulevaade-uue-lng-taristu-rajamine-eestisse-ja-latti-on-ebavajalik/
Allikas: Eesti Roheline Liikumine


Iraani võimud piinavad protestidel vahistatud lapsi elektrišokkide ja piitsutamisegaInimõiguste kaitseks loodud organisatsiooni Rahvusvahelise Amnestia (AI) teatel on Iraani võimud protestide allasurumiseks kasutanud vangistatud laste peal piinamismeetodeid, sealhulgas seksuaalset vägivalda.
„Iraani luure- ja julgeolekujõud on lapsprotestijate peal toime pannud kohutavaid kuritegusid. Kasutatakse peksmist, piitsutamist, elektrišokke, vägistamist ja muud seksuaalvägivalda, et nende osalemist protestides maha suruda,“ sõnas organisatsioon neljapäeval. AI teatel on mõned vahistatutest vaid 12-aastased, vahendab CNN.
AI lisas, et „riigiametnikud piinasid lapsi muuhulgas elektrišokkidega genitaalpiirkonnas, suguelundite katsumise ja vägistamisähvardustega“.
Organisatsiooni raport paljastas „piinamismeetodid, mida Basij paramilitaarüksus, Iraani politsei ja muud julgeoleku- ja luurejõud kasutasid, et vangistatud poisse ja tüdrukuid karistada ja alandada ning „tunnistusi“ välja pressida“.
AI Lähis-Ida ja Põhja-Aafrika piirkondliku direktori asetäitja Diana Eltahawy sõnas, et „Iraani võimude vägivald laste vastu paljastab tahtliku strateegia, mille eesmärk on purustada noorte elujõuline vaim ja takistada neid nõudmast vabadust ja inimõigusi“.
Inimõiguste organisatsiooni sõnul said nad tunnistusi ohvritelt ja nende perekondadelt, samuti 19-lt pealtnägijalt: kahelt advokaadilt ja 17-lt lastega koos vangistuses hoitud täiskasvanult.
Protestid said alguse 22-aastase iraanlase Mahsa Amini surmast, kes tapeti Iraani võimude poolt 16. septembril.
AI teatel on Iraan tunnistanud enam kui 22 000 protestija vahistamist, kuid pole täpsustanud, kui suur osa kinnipeetutest on olnud alaealised. Organisatsiooni hinnangul võib vahistatute seas olla tuhandeid lapsi.
Inimõiguste organisatsioon AI kutsus Iraani üles protestinud lapsi vabastama ja õhutas teisi riike „teostama universaalset jurisdiktsiooni Iraani ametnike üle“. CNN pöördus kommentaari saamiseks Iraani valitsuse poole, kuid ei ole veel vastust saanud, samuti ei ole valitsus AI aruannet avalikult kommenteerinud.


Internetis tuleb tegutseda teadlikult ja läbimõeldultKuigi netiäri on väga mugav, tuleb ka siin olla ettevaatlik, et mitte pettumusi kogeda või lausa kuriteo ohvriks langeda.Internetist ostmine on üks lihtsamaid ja mugavamaid viise sisseostude tegemiseks - pole vaja minna poodi, otsida parkimiskohti või seista järjekorras.Siiski on ka netiäris terve rida nüansse, mis eeldavad, et tarbija on oma õigustest ja ka võimalikest ohtudest teadlik. Nendega aitab tutvust teha Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti (TTJA) tarbijate ja ettevõtjate nõustamise osakonna juhatajaKristina Tammaru.Enne ostu sooritamistEnne e-poest kauba tellimist tuleb kindlasti selgeks teha, kas müüjaks on juriidiline isik või eraisik. Kõige lihtsam on vaadata, kelle pangakontole tuleb teenuse või kauba eest raha kanda (eraisiku või firma arvele). Lisaks on arukas kontrollida, kas ettevõte on registreeritud äriregistris.Kui müüja on eraisik, ei kehti kaubale või teenusele seadusest tulenev kaitse ega laiene tarbijate õigused (pretensiooni esitamise õigus, 14-päevane taganemisõigus jne) ning pettunud klient ei saa pöörduda probleemide korral Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti poole.E-poe veebilehel peab kindlasti olema järgmine teave: ettevõtte nimi ja asukoht ning e-posti aadress ja telefoninumber, kuhu probleemide puhul pöörduda; kauba tagastamise, pretensiooni esitamise ning garantii tingimused; kui kaua võtab aega kauba kohalejõudmine ja mis tingimustel tagastatakse sobimatu kaup; kes kannab tagastamiskulud. Kodulehe tippdomeen .ee või lehe eestikeelne sisu ei anna alust arvata, et tegemist on Eesti ettevõttega. Välismaise e-poe kodulehel peaks olema ka märgitud, milliste riikide seadused sealt ostes kehtivad.Igaks juhuks tasub otsida ka lisainfot müüja varasema tegevuse ja ostjatega käitumise kohta. Üks hea infoallikas on tarbijavaidluste komisjoni must nimekiri komisjoni otsuseid mitte täitnud kauplejatest.Müüja taust väärib uurimistKui e-pood nõuab toote eest sajaprotsendilist ettemaksu, tasub kaaluda, kas ettemaks on kooskõlas kauba ootamisajaga. Kui sul tuleb kaupa või teenust väga kaua oodata ja müüja ei tundu täiesti usaldusväärne, tasub otsida alternatiive.E-poest ostes on risk väiksem, kui teha makse deposiitarvele vastava vahendaja kaudu (nt PayPal). Sel juhul toimub maksmine n-ö kolmanda isiku kaudu ja müüjale kantakse raha üle alles siis, kui kaup on kätte saadud ning seda kinnitatud. Sarnaselt PayPaliga saab ka krediitkaardiga tehtud ostude eest raha tagasi nõuda ehk algatada chargeback'i protsessi, juhul kui tekivad probleemid. Näiteks kui kaupa ei saabu, see ei vasta tellitule või muud olukorrad, kus tarbija on üritanud kaupmehega probleemile lahendust saada, kuid kaupleja keeldub vastutusest või ei reageeri tarbija kaebusele.Internetiportaalides ja suhtlusvõrgustikes eraisikult kaupa või teenust ostes ei kehti ostjale seadusest tulenev kaitse ega laiene tarbijaõigused ning sel juhul ei saa probleemide korral pöörduda abi saamiseks Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti poole.Internetist ostmisel tasub alles hoida kogu ostuga seotud teave ja kirjavahetus (toote või teenuse kirjeldus, vormistatud tellimus, kaupleja kinnitus tellimuse kättesaamise kohta jms).Kui kaup ei sobiE-kauplusest ostes on tarbijal õigus 14 päeva jooksul lepingust taganeda. Taganemisõiguse eesmärk on võimaldada tarbijal tellitud kaupa proovida ja ebasobivuse korral see ilma negatiivseid tagajärgi kartmata tagastada. Seejuures ei ole tähtsust, kas tegemist on uue või kasutatud kaubaga või kas toode on ostetud tava- või soodushinnaga.14-päevane taganemisõiguse tähtaeg hakkab kulgema toote kättesaamisest ehk kullerilt toote vastu võtmisest. Pakiautomaadi kasutamisel hakkab tähtaeg kulgema pakiautomaadi avamisest, mitte kaupleja poolt paki välja saatmisest või SMS-teavituse saamisest.Kui internetis tellitud tootel ilmneb puudus, vastutab müüja kahe aasta jooksul asja lepingutingimustele mittevastavuse eest.Kauba tagastamineKui tarbija on kauba kätte saanud ja soovib selle kauplejale tagastada, siis taganemisõiguse kasutamiseks tuleb esitada kauplejale 14 päeva jooksul kirjalik taganemisavaldus ning seejärel kaup 14 päeva jooksul tagasi saata. Kaupleja peab tagastama tarbijale 14 päeva jooksul kõik lepingu alusel saadud tasud ehk kauba maksumuse, kauba kätte toimetamise postikulud, väljastamis- või komplekteerimistasud ja makse tegemise (näiteks pangalingi) teenustasud.Kauba tagastamisega seotud kulud võib jätta tarbija kanda, kuid seda üksnes juhul, kui tarbijat on sellest eelnevalt teavitatud. See tähendab, et e-kaupluse müügitingimustes peab olema kirjas, et lepingust taganemisel jäävad kauba tagastamise, postitamise või muud transpordikulud tarbija kanda. Juhul kui e-kaupluse müügitingimustes sellist teavet kirjas ei ole, on tegemist teavitamiskohustuse rikkumisega ja sellisel juhul jäävad ka kauba tagastamisega seotud kulud kaupleja kanda.Lepingust taganemisega seoses tuleb pidada silmas, et taganemisõigus ei kehti alati kõikidele toodetele. Tagastada ei saa avatud pakendiga audio- ja videosalvestisi, arvutitarkvara ega -mänge. Samuti ei saa tagastada tooteid, mille pakend on avatud ja mis ei kõlba tagasisaatmiseks tervisekaitse või hügieenilistel põhjustel (näiteks pesu ja kosmeetikatooted). Taganemisõigus ei laiene ka kiiresti riknevatele toodetele (näiteks lühikese säilimistähtajaga toiduained või lilled) või toodetele, mis on valmistatud tarbija esitatud nõuete järgi või kohandatud vastavalt tarbija vajadustele. Juhul kui kaupleja on tarbija jaoks toote eraldi tellinud, siis selliseid tooteid saab soovi korral tagastada küll.Seega, enne e-kauplusest ostmist soovitame tutvuda e-kaupluse müügitingimustega ja taganemisõiguse kohta avaldatud teabega. Tagastamise kord ja tingimused peaksid olema kirjeldatud põhjalikult, kuid samas arusaadavalt. Kindlasti peaks e-kaupluse veebilehel olema kirjas, kelle kanda jäävad lepingust taganemise ja kauba tagastamisega seotud kulud. Seejuures peaks olema märgitud kauba tagastamisega kaasnevate kulude suurus ning täpsustatud, kuidas ja millisele aadressile tuleb kaup tagastada.Välismaalt tellimisel uuri, kust kaup tarnitakseKui tellite kauba Euroopa Liidu välise ehk kolmanda riigi internetipoest, siis tuleb täita tollideklaratsioon ja maksta käibemaks. Kui kauba väärtus on üle 150 euro, tuleb maksta tollimaks. Kui saadetis sisaldab aktsiisikaupu, nt alkoholi või tubakatooteid, tuleb tasuda ka aktsiis.Uurige välja riik, kust kaubad tarnitakse. Mõned veebipoed võivad asuda Euroopas, kuid tegelikult tarnitakse kaubad väljastpoolt Euroopa Liitu.Kui saadetise lähteriik on ELi väline riik, tuleb saadetis tollis deklareerida, sõltumata veebipoe asukohast. Soovitame alles hoida tellimuse dokumendid kuni paki kättesaamiseni.Allikas: Maksu- ja TolliametPetuskeem: SMS lunapaki saabumise kohtaPolitsei- ja Piirivalveamet hoiatab, et inimesed saavad sõnumeid postipakiautomaati saabunud saadetise kohta - tegelikult on see aga viis, kuidas ohvrilt pangakaardi andmeid välja petta.SMSis püütakse jätta muljet, nagu oleks inimene saanud paki, mille kättesaamiseks tuleb raha maksta. Tegelikkuses püütakse inimesi sel moel meelitada sisestama oma krediitkaardi andmeid.Petuskeemi järgi saadetakse ohvri telefonile sõnum, milles on kirjas, et postipaki kättesaamiseks tuleb kinnitada makse. Lingile vajutades avaneb uus leht, kuhu on lisatud tuntud kullerfirma logo või mõni muu viide postiteenusele. Edasi minnes palutakse sisestada oma elukoha ja pangakaardi andmed.NB! Kindlasti ei tohi kunagi ühegi sellise SMSi peale hakata kuhugi oma paroole või andmeid sisestama, kuna see võib lõppeda pangakonto tühjendamisega.Euroopa Liidu poodidega tekkinud probleemi korral saab abi eesti keelesEuroopa Liidu (EL) e-poodidest ostes on tarbija õigused kaitstud samaväärselt nagu Eestis.ELis on tarbija õigusi puudutavad seadused ühtlustatud ja e-poodidele kehtivad ühetaolised kohustused, nii ostueelse teabe kui ka kaupade tagastamise osas.Igas ELi riigis, lisaks Norras ja Islandil on loodud spetsiaalsed keskused ehk ECC-keskused, mis lahendavad tarbijate piiriüleseid kaebusi, moodustades ECC-võrgustiku. Eesti keskus ehk ELi tarbija nõustamiskeskus asub Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti koosseisus. Seega saab Eesti tarbija probleemidega, mis on tekkinud teise ELi riigi e-poega, pöörduda abi saamiseks eesti keeles nõustamiskeskuse poole ega pea otsima tarbijakaitseasutust kaupleja asukohariigis. Välismaise kauplejaga suhtleb tarbijakaebuse lahendamisel selle riigi ECC-keskus, kus kaupleja asub ja kuhu Eesti keskus tarbija kaebuse vahendab.• ECC-keskuste teenused on tarbijatele tasuta. • Kuigi Ühendkuningriigid ei kuulu Euroopa Liitu, saavad Eesti tarbijad vaidluste korral Suurbritannia kauplejaga jätkuvalt küsida nõu ja abi eesti keeles ning esitada kaebuse ELi tarbija nõustamiskeskusele, kes vahendab selle Suurbritannia keskusele sisuliseks lahendamiseks.• Väljaspool Euroopa Liitu registreeritud ettevõtetega tehtud tehingutele või vaidlustele ELi tarbijaõigused ei laiene ja TTJA juures tegutseval Euroopa Liidu tarbija nõustamiskeskusel ei ole seetõttu pädevust tarbijat nõustada või abistada.Kristina Tammaru


Sugulase tapmise korraldaja Inge Pullat saadeti 16 aastaks vangiKohus mõistis niinimetatud Jõuga mõrvaprotsessil kõige pikema vanglakaristuse Inge Pullatile, kes väidetavalt kogu kuriteoskeemi välja mõtles. Tapmise toime pannud Aivo Vološin sai märksa lühema vangistuse.Ringkonnaprokurör Liina Pikma taotles süüdistuse järgi tapmise toime pannud Aivo Vološinile kaheksa aasta pikkust vanglakaristust. Inge Pullatile, kes süüdistuse järgi oli kogu kuriteo initsiaator ja korraldaja, küsis prokurör mõrva ja teiste kuritegude eest 20 aasta pikkust vangistust. See on raskeim karistus, mida karistusseadustik mõrva eest lubab määrata, kui mitte arvestada eluaegset vangistust. Kui Vološin ja Pullat olid kohtu all veel mitme paragrahvi alusel, nagu näiteks arvutikelmus, laiba rüvetamine ja muu, siis kolmandale süüdistatavale Andres Pullatile esitati süüdistus vaid laiba rüvetamises ning talle küsis prokurör aasta reaalset vangistust.Viru maakohus mõistis neljapäeval Pullatile 16 ning Vološinile seitse aastat vangistust. Andres Pullatit karistati 2580 euro suuruse rahalise karistusega.Inge Pullat ütles pärast istungit, et protsss nende üle oli ebaõiglane, Vološin kinnitas kohtuprotsessi kajastanud ajalehele Põhjarannik, et talle tundub karistus liiga ränk. Mõlemad lubasid otsuse edasi kaevata.Alutaguse vallas Jõugal Lillemäe talus elanud Maie Säär jäi kadunuks 2021. aasta 2. novembril. Politsei pidas peagi kahtlustatavatena kinni Maie ema õetütre Inge Pullati (64), tema poja Andres Pullati (43) ning nendega koos elava hoolealuse Aivo Vološini (27). Süüdistuse järgi ei leppinud Inge Pullat sellega, et tal ei õnnestunud võltsitud testamendi abil Maielt ema maja välja petta.Uurimine tuvastas, et aasta 2021 hingedepäeva õhtul läksid Pärnumaal Viluveres elavad Inge Pullat ja Aivo Vološin Ida-Virumaale Jõuga külla Lillemäe tallu ning neil oli kokku lepitud, et Vološin tapab Maie, samal ajal kui Pullat valvab väljas, et keegi peale ei satuks. Vološin läkski majja, kus ta Maie surnuks kägistas. Süüdistusest selgub, et Maie laip pandi autosse, majast võeti veel kaasa kurjategijatele väärtuslikuna tunduvaid asju, kanad ja koer ning sõideti järgmisel päeval Inge Pullati Pärnumaal asuvasse tallu. Enne seda prooviti Maie pangakaardiga Iisaku pangaautomaadist ohvri kontolt raha võtta, kuid see ei õnnestunud.Kaks päeva pärast tapmist mässiti surnukeha rohelist värvi koormakattesse ja visati see Pärnumaal metsa ühe kraavi pervele.Siis pühendati juhtunusse ka Inge poeg Andres Pullat, kellega arutati, et laip sai halba kohta viidud. Nad sõitsid sinna, kuhu olid surnukeha poetanud, laadisid selle uuesti autole ning sõidutasid selle mujale ja viskasid teise kraavi serva.Ent sellegagi ei jäädud rahule ja laip viidi lõpuks Viljandimaale, kus Põhja-Sakala vallas ühte vanasse kaevu uputati. Et laipa poleks näha, suruti sellele peale veel raske palk ja kivi, nii et surnukeha kadus vee alla.Laiba asukoha näitas politseinikele ette Andres Pullat, kes toona kuritegu tunnistas, kuid hiljem eitas seda.Inge Pullatile mõisteti 16 aastat vangistust ning Aivo Vološinile 7 aastat.Andres Pullatile määrati 2580 euro suurune rahaline karistus.Oma süüd tunnistanud Aivo Vološinile (paremal) mõistis kohus 7 aastat, Inge Pullatile (vasakul) aga 16 aastat vangistust. Tema kõrval istuvale Andres Pullatile mõisteti rahaline karistus.Erik Kalda, Põhjarannik


Põhiseaduslikud institutsioonid sooviks eelarvete menetlemist otse riigikogus   Põhiseaduslike institutsioonide esindajad sooviksid oma asutuste rahastamise senise korralduse muutmist selliselt, et nende eelarve koostamine ei sõltuks nii palju valitsusest, vaid läheks otsustamiseks otse riigikogu liikmetele. Põhiseaduslikud institutsioonid on riigikogu, Vabariigi President, kohtud, riigikontroll, õiguskantsler ja Eesti Pank.   "Põhiseadus näeb ette võimude lahususe printsiibi, mis peaks kajastuma ka vastavate institutsioonide eelarvete kujunemises. Tegelikkuses saavad põhiseaduslikud institutsioonid tegutseda rahandusministeeriumi ja valitsuse poolt kehtestatud rahalistes piirides. Kui valitsus on võtnud eesmärgiks kärbete tegemise, on see puudutanud ka põhiseaduslikke institutsioone," kommenteeris praegust olukorda presidendi kommunikatsiooninõunik Indrek Treufeldt neljapäeval ERR-ile. Eestis aastate jooksul kujunenud tava kohaselt ei ole riigikogu teinud eelarveprotsessi raames suuri muutusi valitsusest laekunud riigieelarve eelnõusse, jättes sisuliselt samaks ka rahandusministeeriumis koostatud eelarved põhiseaduslikele institutsioonidele. "Põhiseaduslike institutsioonide ja neid teenindavate asutuste – presidendi kantselei, riigikogu kantselei, riigikohtu, õiguskantsleri kantselei ja riigikontrolöri – ühiseks jooneks on see, et need ametkonnad ei ole valitsusasutused, vaid iseseisvad seaduse alusel tegutsevad asutused, mille eesmärgiks on tagada põhiseadusliku institutsiooni töö põhiseaduses ja teistes seadustes ette nähtud viisil ja ulatuses. Erinevalt poliitiliselt juhitud riigiasutustest nagu näiteks ministeeriumid või ametid, ei ole põhiseaduslikel institutsioonidel valdkondlikke ja valimistel selguvaid eelisvaldkondi ehk prioriteete," selgitas nende erinevat positsiooni teiste riigiasutustega võrreldes õiguskantsleri kantselei direktor Olari Koppel. "President ei saa otsustada, et ta enam seaduste väljakuulutamisega ei tegele ning keskendub enam välissuhtlusele. Õiguskantsler ei saa loobuda laste huvide edendamise kohustusest, sest eelarves napib raha ja küte on kallimaks läinud," tõi ta näiteid. "Seepärast on paljudes riikides tagatud põhiseaduslikele institutsioonidele eelarveautonoomia – nende eelarvetaotlused ei läbi valitsuse poliitilist sõela vaid jõuavad riigieelarve eelnõu koosseisus muutmata kujul parlamenti," ütles Koppel.Kohtuhaamrid. Autor/allikas: Silver Gutmann/riigikohusSama leidis ka riigikohtu direktor Üllar Kaljumäe: "Riigikohtu hinnangul vajaks põhiseaduslike institutsioonide eelarvete kujunemine põhimõttelist ümbervaatamist. Praegu on see protsess väga täitevvõimukeskne – põhimõtteliselt paneb põhiseaduslike institutsioonide eelarvete suuruse paika valitsus, nagu ka kogu ülejäänud eelarve jaotuse." Kaljumäe sõnul ei ole põhiseaduslikel institutsioonidel valitsuses nii-öelda oma ministrit, kes nende huvide eest seisaks. "Loomulikult sellist ministrit ei tohikski olla, kuna see tekitaks suuri küsimusi nende institutsioonide sõltumatuses. Seetõttu leiab riigikohus, et põhiseaduslike institutsioonide eelarvetaotlused peaks jõudma otsustamiseks otse riigikogule. Kui valitsus arvab, et taotlus on põhjendamatu, peaks ta esitama oma argumenteeritud seisukoha, aga sisuline arutelu peaks toimuma parlamendis," selgitas ta pressiesindaja vahendusel. Sama leidis ka Treufeldt: "Olukorra leevendamisel saaks üks lahendusviis olla põhiseaduslike institutsioonide eelarvete üle otsustamine viia riigikogu tasandile." Neid toetas ka riigikontroll. "Riigikontroll on olnud aastaid seisukohal, et riigikontrolli eelarvetaotlus peaks algsel kujul jõudma riigikogu rahanduskomisjoni, kelle ees riigikontroll selgitaks oma taotlust. Parlamendikomisjon hindaks, kas see on põhjendatud või mitte. See, kas riigikontrolli eelarvet suurendada, jätta samaks või tuleks seda vähendada, peaks sõltuma riigikogu rahanduskomisjoni seisukohast riigieelarve menetlemisel," ütles ERR-ile riigikontrolli kommunikatsioonijuht Priit Simson. Simson viitas vastuolule, mis on välja toodud ka rahvusvahelisel tasemel. "Põhiseaduse paragrahv 132 kohaselt on riigikontroll oma tegevuses sõltumatu avalike vahendite üle majanduskontrolli teostav riigiorgan. Et seda eesmärki täita, peab riigikontroll olema auditeeritavatest asutustest sõltumatu ning kaitstud väliste mõjutuste eest. Seda, et riigikontrolli eelarvet menetleb ja piirsummad kehtestab rahandusministeerium ehk üks auditeeritavaist, on pidanud riigikontrolli sõltumatuse aspektist probleemseks Euroopa Liidu teiste riikide kõrgeimad auditiasutused kahe kollegiaalhindamise käigus," märkis Simson. Riigikogu kantselei poolt ütles parlamendi avalike suhete juht Urmas Seaver: "Riigikogu kantselei ei oska täpsemalt kommenteerida valitsuse sees toimuvaid eelarveläbirääkimisi. Küll aga peab riigikogu kantselei õigeks põhiseaduslike institutsioonide eelarvelist autonoomiat, mida rakendatakse mitmetes riikides ning tuleneb põhiseaduses sätestatud võimude lahususe põhimõttest."Raha. Autor/allikas: Siim Lõvi /ERRERR kirjutas eelmisel nädalal, kuidas riigikogu kantseleil on viimastel aastatel olnud keeruline seniseid töötajaid hoida ja uusi leida, kuna aastaid samal tasemel püsinud eelarve tõttu ei võimaldanud kantselei palgatase enam nõuetele vastavaid töötajaid leida. Eesti Panga kommunikatsioonijuht Viljar Rääsk ütles oma vastuses ERR-ile, et keskpanga rahakott on riigi rahakotist eraldi ja sarnane põhimõte on kogu Euroopa Liidus, et tagada keskpankade sõltumatus valitsusest oma ülesannete täitmisel. "Keskpank teenib tulu peamiselt euroala keskpankade ühistelt rahapoliitilistelt tehingutelt, reservide haldusest ja meenemüntide müügist. Eesti Panga seaduse kohaselt on keskpanga eelarve kinnitamine Eesti Panga presidendi pädevuses," märkis Rääsk.  Poliitikud tunnistavad muudatuste vajadust  Põhiseaduslike institutsioonide rahastamisega seotud probleemist kirjutas hiljuti sotsiaalmeedias ka lahkuva valitsuse justiitsminister Lea Danilson-Järg, kes tunnistas, et kuna nende rahastuse eest ei võitle poliitilisel tasandil mitte keegi, jäävad nad eelarve koostamisel alati vaeslapse rollis. "Praegune süsteem ei ole jätkusuutlik ja võib eriti kokkuhoidliku valitsuse korral ohtu seada põhiseaduslike institutsioonide tegevuse ja seeläbi õigusriigi toimimise tervikuna. Vaja on lahendusi, kuidas tagada eelarve protsessis ka nende vajadustega arvestamine. Ootan väga, et põhiseaduslikud institutsioonid tuleksid ise välja ettepanekuga, mida muuta. Kuuldavasti on midagi juba ka ettevalmistamisel. Loodetavasti saab järgmine riigikogu probleemi tõsidusest aru ning teeb vajalikud muudatused," kirjutas Danilson-Järg.  Põhiseaduslike institutsioonide soovi tuua nende rahastamise otsustamine riigikogusse, on toetanud ka praegu koos Eesti 200 ja sotsiaaldemokraatidega uut valitsuskoalitsiooni moodustav Reformierakond. "Kehtiv riigikogu töökorraldus ei vasta ühiskonna arengule ega vajadusele. Riigikogu peab oluliselt rohkem keskenduma avalikule poliitilise debatile ja täitevvõimu üle järelevalve teostamisele. Uuendame põhjalikult riigikogu tööd reguleerivat õigust – uuendame tööprotsessid, parandame töö efektiivsust ja tõstame vastutust. Põhiseaduslike institutsioonide eelarved otsustab riigikogu, tagamaks nende sõltumatuse valitsusest," seisab Reformierakonna valimisprogrammi riiklust ja demokraatiat puudutavas peatükis. Sotsiaaldemokraadid lubasid oma valimisprogrammis tugevdada "riigikogu rolli riigielu oluliste küsimuste käsitlemises, valdkondlike arengukavade ning õigusloomeplaanide koostamises, nende elluviimise seiramisel ja hindamisel". Ka Eesti 200 rääkis oma valimisprogrammis riigivalitsemise ümberkorraldamisest öeldes muuhulgas: "Riigikogust peab taas saama Eesti riigivalitsemise gravitatsioonikese. Parlamendis peavad toimuma tõsised diskussioonid Eesti elu olulistes küsimustes, kuhu panustavad võrdselt nii opositsioon kui koalitsioon. Peab taastuma kodanike usaldus Riigikogu vastu ning kasvama rahva esindaja võimekus algatada suuri muutusi. Usaldus peab taastuma ka erakondade suhtes ja selleks on vaja luua korruptsiooni ennetavad meetmed ning reformida erakondade rahastamist."    					Toimetaja:  Mait Ots


Rakvere poliitik Tallinna rahakoti kallal: maksmata jäetud väike arve paljastas korruptsioonihõngulise äriKohalik poliitik ja ettevõtja Rainer Miltop poleks osanud ilmselt halvas unenäoski näha, et üks väike tasumata arve trepi ehitamise eest võib paisata ta perekondlikku korruptsiooniskandaali.
Töömaht Miltopi ettevõtte tellitud ehitustel oli suur, sest Rakveres asuva motokodu avamise tähtaeg oli lähedal. “Mitu päeva olime öösel kella üheni tööl. Üks päev ka kella kolmeni,” meenutas Rakvere ettevõtja Hain Raidoja.


Bild: Vene luureohvitseri poeg juhib Euroopas rahapesuvastast võitlust   Saksa ajaleht Bild teatas, et Euroopa Nõukogu rahapesu vastase võitlusega tegeleva komitee Moneyval tegevdirektori Igor Nebivajevi isa on Vene välisluureameti SVR kindral.   Igor Nebivajev on 39-aastane, Saksa ajalehe Bild andmetel töötab aga tema isa Vladimir Nebivajev Moskvas. Bildi teatel on Vladimir Nebivajev Vene välisluureameti kindral. Mõlemad Nebivajevid on Moskvas samasse korterisse sisse kirjutatud. Igor Nebivajev ei vastanud Bildi kommentaaritaotlustele.  Igor Nebivajev käis Moskvas mainekas ülikoolis. Bildi teatel näeb Nebivajev nüüd Moneyvali juhina, millised on EL-i liikmesriikide rahapesu-vastased meetmed. Venemaa rahapesu on aga Euroopas laialt levinud.  Euroopa Nõukogu viskas Venemaa oma ridadest välja 2022. aasta märtsis. Varem töötas nõukogus umbes 120 venelast. Umbes 90 venelast on oma töökoha säilitanud. Töökoha säilitasid peamiselt topeltkodakondsusega isikud.   Euroopa Nõukogu on demokraatia edendamise ning inimõiguste ja õigusriigi põhimõtete kaitsmisega tegelev rahvusvaheline organisatsioon, mille liikmed on kõik Euroopa riigid, ning ka Nõukogude Liitu kuulunud Kaukaasia riigid. Euroopa Nõukogu tegevuse üks alusdokumente on 1950. aastal koostatud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon. Selle alusel asutati Euroopa Inimõiguste Kohus.    					Toimetaja:  Karl Kivil


Project Veritase James O'Keefe asutas uue meediaettevõtteTuntud tähtsate ninade nurjatuste valguse kätte tirija James O'Keefe asutas uue meediaettevõtte. O'Keefe Media Group alustab tegevust käesoleva aasta 4. juulil.
O'Keefe asutas progressiusu, seda religiooni jõustavate parteide-vabaühenduste ja meediaettevõtete hullusi ning suurettevõtete kuritegusid paljastava kodanikuajakirjanduse organisatsiooni Project Veritas 2010. aastal. O'Keefe'il õnnestus organisatsioonist teha maailmakuulus ja mõjukas meediamaja. Käesoleva aasta veebruaris, vahetult peale Pfizeri paljastusi, kõrvaldas Veritase nõukogu O'Keefe'i segastel asjaoludel organisatsiooni juhi ametikohalt.
Kuigi nõukogu ise väidab, et nad ei ole O'Keefe'i vallandanud, otsustas viimane siiski enda loodud organisatsiooni maha jätta.
15. märtsi pärastlõunal postitas O'Keefe sotsiaalmeediasse pisut krüptilise sõnumi: "Käes on märtsi iidid. Me alustame täna. #OMG"
Mõned tunnid hiljem postitas ta alljärgneva video, milles teatab, et Veritase nõukogu osutus reeturiteks ja sellised tema vaigistamise katsed on "äratanud hiiglase" ning lubas luua Veritasega võrreldes veelgi jõulisema "uurivate ajakirjanike ja reporterite armee" ning mitte kunagi "vakka jääda".
O'Keefe'i lahkumine Project Veritasele midagi head ei tähenda ja on näha, et endised toetajad kogunevad selle asutaja uue algatuse taha.
O'Keefe'i Media Groupi kodulehel selgitatakse uue organisatsiooni eesmärke järgmiselt: "Me võimestame ja varustame vajalike vahenditega tuhandetest inimestest, nagu seda oled sina, koosneva liikumise, et tuua valguse kätte asjad, mis on valesti. Neid inimesi toetab meie organisatsiooni tippajakirjanikest koosnev meeskond, et tõigapõhised ja kallutamata lood saaksid avalikuks."
Samuti lubatakse, et viidatud "armee" tegutseb üle Ameerika Ühendriikide ja paljastada lubatakse iga viimase kui osariigi ning linna võimuorganite korruptsioon.
12. märtsil tehtud postitusest võib aru saada, et "vihaste tõeotsijate armee" suuruseks nähakse ette rohkem kui 100 000 inimest. Vabatahtlikel tuleb hankida endale alates 40-50 dollarist maksev varjatud kaamera, teha sellega endast pilt ja anda endast teada O'Keefe'i organisatsioonile.
10. märtsil küsis Elon Musk Twitteris: "Kuidas sai meediast, mis esitas varem võimule väljakutse, seda kaitsev kollektiivne NPC tarumõistus?"
NPC on arvutimängude maailmast üle võetud oskussõna/akronüüm, mis tähendab mitte mängivat/iseseisvuseta mängu osalist (Non-Player Character), ehk arvutimängu tegelast, mida kontrollib mäng. Meemides tähistab NPCd järgnev tegelane:
O'Keefe vastas Muskile: "Vastus teie küsimusele on lihtne: nad jälestavad tavalisi inimesi. Me anname neile kõigile [oma kodanikuajakirjanikele] vajaliku varustuse. Püsige liinil."
Toimetas Karol Kallas


Kaitsja haigestumine lükkas Janar Lillepuu süüasja arutamise edasiTäna pidanuks Viru Maakohtu Rakvere kohtumajas jätkuma protsess Janar Lillepuu süüasjas, kuid kaitsja haigestumise tõttu lükati istung edasi maikuusse.
Süüaluse kaitsja Arri Tooming oli küll istungil kohal, kuid tõdes, et pikalt vindunud haigus ei luba tal õigusabi anda piisaval määral.
Janar Lillepuud süüdistatakse väljapressimises, mis on toime pandud vara rikkumise või hävitamisega. Kohtuprotsess algas 10. veebruaril, mil kuulati üle kannatanu tunnistajad. Täna oli kavas üle kuulata kaitsja tunnistajad, kes olid istungil ka kohal.
Janar Lillepuud süüdistatakse selles, et 2021. aasta 1. aprilli hilistel õhtutundidel saatis ta Rakveres elava pereisa telefonile sõnumid, kus lubas tulla võlga sisse nõudma ja mitte ainult sisse nõudma, vaid ta lubas ka kannatanu majal aknad sisse lüüa ja maja põlema panna ning pereisa auto taga lohistada. Konflikt arenes suuremaks tüliks, loe pikemalt SIIT.


Karl Olaf Rääk: liberaalne reaalsus muutub vastavalt vajaduseleKui pole, järelikult pole olnudki.
Ostap Bender
Hommikul ärgates tundsin, et miski ikka kripeldab valimistega seoses. Meenus Reformierakonna valimiseelne julgeolekutuur, mis toimus eelmise aasta viimastel kuudel. Eriti meenus foto Keilas toimunud Kaja Kallase kohtumisest kohaliku rahvaga, kus osales vaid käputäis inimesi, neistki enamus tuuriga seotud parteilasi. Kui kõrvutada seda meile näidatavate valimistulemustega, siis miski nagu ei klapi.
Mõtlesin, et otsin meenunud foto Internetist üles ja vaatan, kas mäletan seda õigesti. Teen Google otsingu lahti, trükin “julgeolekutuur” ja… ei leia midagi peale Reformierakonna valimiskampaania. Tõsi, Keila ürituse kohta on üks video, nii et sündmus siiski toimus. Samuti leiab mõne hoolega lõigatud foto, kus ainult esineja peal. Tähelepanuväärne on see, et otsingus välja tulevad materjalid on Reformierakonna värvides, kas nende lehelt või Facebookist. Laiema otsinguga leiab ka muud, kuid ka see paistab tublisti harvendatud olevat.
Teen pildiotsingu – sama tulemus. Kasutan teist otsingumootorit. Tulemused on mõnevõrra erinevad, aga otsitavat ei leia. Küll aga leiab võiduerakonna kampaaniapilte.
Seejärel oletan, et populaarsema erakonna julgeolekutuuri ju ometi kajastati meie uudiseportaalides. Otsin “julgeolekutuur” nii Delfi, Eesti Ekspressi, Postimehe, Päevalehe veebist. Kahjuks asjata, sellist sündmust pole kunagi mainitud, veel vähem pilte avaldatud. Pole olnud. Leida võib vaid pealkirju, nagu “POLIITIKARADAR | Sotsid hakkavad julgelt peale… ja kolistavad ämbreid” või “TAGATUBA | Valimiste öö annab riigikokku neli Helmet ja kaks Kallast”. Julgeolekutuur? Milline julgeolekutuur? Tõsi küll, Postimees on konspiraatorite ringist pisut eemaldunud pealkirjaga “Pildid: endised kaitseväe juhatajad reklaamivad julgeolekutuuri”.
Selleks hetkeks oli selgeks saanud, et seda, mida otsin, ei olegi võimalik leida, sest liigset mõtlemisainet pakkuvad jäljed on otsingumootoritest ja ajakirjandusest eemaldatud.
Tõsi küll, otsitav pilt õnnestus siiski üles leida, kuna seda oli Facebookis jagatud, koos kommentaaridega stiilis “kuidas nad kavatsevad oma 30% toetust kätte saada”. Nagu näeme, ei saanud nad mitte 30, vaid lausa 31.2% häältest.
Inimese alateadvus märkab asju, mida massimeediast uinutatud mõistus tähele ei pane. See annab märku, kui mingid asjad kokku ei lähe, näiteks kui reaalsetele kohtumistele ei tule peaaegu keegi, samas e-hääli tulvab tuhandete kaupa. Selliste ebakõlade vältimiseks on vaja reaalsus propagandaga kooskõlla viia, ajalugu jätkuvalt kustutada ja ümber kirjutada, nagu Orwelli “1984”-s.
Tulles tagasi artikli alguses kasutatud tsitaadi juurde, siis kuulsa lause “Kui pole, järelikult pole olnudki” poetas Ostap Bender Alam-Vasjuki maleklubi presidendiga malet mängides. “Kus on minu vanker, just äsja oli siin”, protestis ausameelne maletaja. Aga Ostap Bender, kes oli mainitud malendi just sisse vehkinud, tegi oponendile üleoleval moel selgeks, et see eksib. Valemängija ei taha, et mäletataks seda, mis alles hetk tagasi silma all oli. Ilma valetamata on sulil võimatu võita. Tõsi küll, Ostap Benderil tuli peale pettuse avalikuks tulekut kiiresti põgeneda, aga see polnud ju päris elu ega liberaalne reaalsus, vaid ilukirjandus.
Karl Olaf Rääk


Äripäev eetris: kõik riigifirmad börsile, tuld!Uus valitsus peaks kõik riigifirmad erastama ja börsile viima, niimoodi saaks lahti korruptsioonipesadest, äriühingud peaks globaalsetele investoritele avama ka julgeolekukaalutlustel, leidsid ajakirjanikud saates "Äripäev eetris".
Äripäeva peatoimetaja Meelis Mandel heitis Refomierakonnale ette, et hoolimata oma nimest pole partei erastaja olnud. Poliitikute soov on tema sõnul väga lihtne: hoida enda inimesi riigifirmade juures, olla mõjukas ja pakkuda seeläbi omadele tööd, ütles ta.


Arukate Akadeemia ootab taas vestlusringiArukate Akadeemia järjekordne vestlusring toimub kolmapäeval, 22. märtsil kell 12 kuni 14.30 Jõgeva kultuurikeskuses. Seekord võetakse ette väga oluline ja päevakohane teema „Internetikelmus. Lihtsad ja turvalised rahaasjad. Levinud petuskeemid.“
Nendel teemadel räägivad Tartu politseijaoskonna Jõgeva piirkonnagrupi politseikapten Jana Õim ja Swedbanki Jõgeva esinduse kliendinõustajad Maarika Laas ning Diana Tuul.
VOOREMAA


Rakvere poliitik Tallinna rahakoti kallal: maksmata jäetud väike arve paljastas korruptsioonihõngulise äriRainer Miltop ütleb, et tema pole midagi valesti teinud. Küll aga tegi ta töid Kadrioru valgusfestivalile, mida korraldas avaliku raha eest tema elukaaslane.
Autor: Andras Kralla
Kohalik poliitik ja ettevõtja Rainer Miltop poleks osanud ilmselt halvas unenäoski näha, et üks väike tasumata arve trepi ehitamise eest võib paisata ta perekondlikku korruptsiooniskandaali.
Töömaht Miltopi ettevõtte tellitud ehitustel oli suur, sest Rakveres asuva motokodu avamise tähtaeg oli lähedal. “Mitu päeva olime öösel kella üheni tööl. Üks päev ka kella kolmeni,” meenutas Rakvere ettevõtja Hain Raidoja Äripäevale.
Kas tahad alati teada, kui Lääne-Virumaa Uudistes sel teemal kirjutatakse? Kasuta Minu Lääne-Virumaa funktsiooni ja vali märksõnad, mida oma personaalses uudiskirjas näha tahad.


Blinken: Iisraeli plaanitud reformid vajavad konsensustNIAMEY, 17. märts, AFP-BNS – Iisraeli reformid vajavad konsensust, ütles USA välisminister Antony Blinken neljapäeva õhtul intervjuus AFP-le, kommenteerides proteste peaminister Benjamin Netanyahu plaani vastu korraldada ümber riigi kohtusüsteem.
Blinken ütles, et USA ei võta pooli, kuid on seisukohal, et "konsensus on parim tee edasi".
"Üks asi, mida me teame meie enda kogemusest demokraatiana on see, et kui te plaanite teha suuri muutusi, suuri reforme, oma seadustes, oma institutsioonides, on konsensus ehk kõige tähtsam asi," lausus ta.
Konsensus on võti tagamaks, et "teil on midagi, mis ei ole ainult aktsepteeritud, vaid ka püsib".
Netanyahu valitsuse plaani vastu korraldatakse Iisraelis aktiivselt meeleavaldusi. President Isaac Herzog on hoiatanud, et kohtureform võib vallandada kodusõja. Netanyahu on aga pakutud kompromissi tagasi lükanud.
Mõned kriitikud väidavad, et Netanyahu püüab reforme läbi suruda kaitsmaks ennast ajal, mil ta on silmitsi korruptsioonisüüdistustega.
AFP – Baltic News Service


PÄEVA TEEMA | Simmo Saar: astud korraks tagasi ja hops jälle ministriks? Kaks korda sama teo eest karistada ei tohi2022. aasta suvel haridus- ja teadusministriametist tagasi astunud Liina Kersna oli Reformierakonnas haridusteema programmipeatüki koostaja. Kiirtestihankega seotud kriminaal- ja väärteomeneltus on tal nüüd selja taga, mis võib vihjata, et haridus- ja teadusministri portfell võib Kersnat taas oodata.
Poliitiku moraalne pale on midagi sellist, mille osas meil on tavaliselt kaks vastakat seisukohta: esiteks, vaikimisi peame neid kõiki valelikeks kaabakateks, ja teiseks omame nende seaduskuulekuse ja „maniski puhtuse“ osas nulltolerantsi.
Tõde on tegelikkuses vahepeal: nagu kõik ametnikud pole lausrumalad, pole ka kõik poliitikud ebaausad. Ning ega ka ühegi inimese „manisk“ pole päris plekitu – eks meil kõigil ole ju olnud elus seiku, millest me ühel või teisel põhjusel rääkida ei taha.
„Tavainimese“ ja poliitiku suurim vahe seisnebki selles, et neist ühe seadusekuulelikkus on avalikkuse tähelepanu all ning sallivus tema tegude osas peaks peegeldama ühiskondlikku hoiakut.
Ise me aktsepteerime allahindlusi
Ja seda igas mõttes. See, et väikese ühiskonna toimimise üheks paratamatuseks on (korruptiivne) läbipõimitus, on tõsiasi, millega oleme kõik kokku puutunud. Sageli loeb asjaajamisel ja tööle saamisel ju see, kas kuulutakse näiteks ühisesse korporatsiooni või muusse sõpruskonda. Sealhulgas näeme seda, kuidas mõningaid ametisse mittesobivaid inimesi nii palgatakse kui edutatakse. Sest „vale“ inimese puhul räägime me, kas tema halvast taustast või süsteemsest sobimatusest, „õige“ inimese puhul aga õppimisvõimest ja väärtuspõhisusest.
Nii töötabki meie avalikus sektoris neid, kel puudub vastav haridus, töökogemus või kes on seadusega olnud päris korralikult pahuksis. Kuid nendele on tehtud allahindlust põhjustel, mida kõige paremini teavad nad ise. Ja me peame seda aktsepteeritavaks
Kõige selle juures tuleb endalt küsida, miks peaks vaatama viltu poliitiku peale, kes on näiteks läbinud uurimise ja mõistetud õigeks. Või kes, vastupidi, on mõistetud süüdi, kuid on oma karistuse vastu võtnud ja ära kandnud.
Sest (ametlikult) kehtib Eestis süütuse presumptsioon. Viimane tähendab aga seda, et inimest saab süüdi mõista ainult kohus ning kriminaalasjas õigeksmõistmise puhul ei ole paslik rääkida stiilis „kus suitsu, seal tuld“. Väärteo puhul on aga tegemist sellise süüteoga, millega suure tõenäosusega puutub kokku meist enamik – eriti need, kes pidevalt autoroolis on.
Valimistulemus peegeldab ühiskonna arvamust poliitikust
Skandaali läbinud poliitiku naasmine näiteks ministritoolile on paljuski nii tema kui tema erakonna valik – arutelud tema ametisse sobivuse puhul on paratamatud ja nendega tuleb nii inimesel kui parteil arvestada. Seda ka juhul, kui inimene on enda teo (või teokahtluse) tõttu tagasi astunud ehk korra juba vastutuse võtnud ning tema ametisse nimetamisel puuduvad seadusest tulenevad takistused.
Kindlasti tuleb positiivse asjaoluna arvestada ka seda, et kui poliitik on äsja kandideerinud valimistel ja teinud hea tulemuse, näitab see ka valija suhtumist – hääled, hoolimata erakonnast ja kohast valimisnimekirjas, on usalduse märk.
Sest muidu võiks ju „Viimset reliikviat“ parafraseerides küsida: „mitu korda ma pean ühe teo tõttu karistust kandma“? Ja me kõik teame, et näiteks ühe pahanduse eest lapsele mitu korda vitsa anda ei tohi.


Arvutikuritegusid registreeriti aastaga neljandiku võrra vähemJustiitsministeeriumi kuritegevuse ülevaatest selgub, et 2022. aastal registreeriti kokku 1200 arvutikuritegu, mida on 25 protsenti vähem kui 2021. aastal, selline langus on viimase kümne aasta jooksul esmakordne.Üsna levinud olid mullu sotsiaalmeedia- ja meilikonto kaaperdamised, mis moodustasid olulise osa arvutikuritegudest. Tüüpiline juhtum oli Facebooki või meilikonto hõivamine, millele omanik enam ligi ei pääsenud. Keskmiselt oli selliste rikkumiste ohver 33aastane.Väga levinud olid ka arvutikelmused, millest 30 protsenti moodustasid petukõned ja -sõnumid. Petukõne tüüpiline kelm tutvustas end pangatöötajana, Google'i turvaosakonna töötajana või politseinikuna ning hoiatas, et ohvri kontol toimub kahtlane tegevus, mille takistamiseks tuleb sisestada PIN-koodid.Mistahes veebikontode hõivamisest, õngitsuskirjadest ja muust sellisest tasub alati teada anda e-aadressil cert@cert. ee. Samuti kutsub RIA üles kasutama oma nutitelefonis lahendust, mis kaitseb nutiseadmeid pahatahtlike veebilinkide ja pahavara eest. DNSi nimeline rakendus on saadaval muu hulgas AppStore'is ning täpsemalt saab selle kohta infot RIA kodulehelt.Keskmiselt langesid arvutikuritegude ohvriks 36aastased naised. 71 protsenti petukõne ohvritest olid venekeelsed, 56 protsenti petusõnumite ohvritest eestikeelsed. 18 protsenti arvutisüsteemi kuritegude ohvritest olid ettevõtted.BNS


NATO ja EL-i juhid väisasid Norra gaasiplatvormiOSLO, 17. märts, AFP-BNS – NATO ja Euroopa Liidu juhid väisasid reedel Põhjamere gaasiplatvormi, samas kui Norra peaminister lubas jätkata tarneid Euroopale.
Euroopa Liit pöördus läinud aastal Norra poole, et vähendada oma sõltuvust Vene energiast pärast Moskva kallaletungi Ukrainale ja tarnete peatamist EL-i riikidele.
Norra peaminister Jonas Gahr Støre kohtus reedel Trolli platvormil NATO peasekretäri Jens Stoltenbergi ja Euroopa Komisjoni presidendi Ursula von der Leyeniga.
Støre rõhutas energiataristu kaitsmise tähtsust Venemaa energiaalase väljapressimise taustal ning ütles, et Norra saab suurendatud mahus tarneid jätkata neli kuni viis aastat.
Bergenist umbes 65 kilomeetri kaugusel asuv Troll on Norra suurim gaasiväli ja üks suuremaid naftaväljasid. Selle toodang võrdub umbes kümne protsendiga Euroopa gaasitarbimisest.
"Ohtlikumas ja prognoosimatumas maailmas on sedavõrd olulisem, et hoiaksime kokku ja kaitseksime seda meie majandustele, igapäevaelule ja julgeolekule äärmiselt olulist taristut," ütles Stoltenberg ajakirjanikele.
Norra suurendas mullu aastal oma gaasitoodangut ja katab nüüd 30-40 protsenti Euroopa vajadustest.
Vene president Vladimir Putin "püüdis Euroopa Liitu läbi Vene gaasitarne peatamise šantažeerida", märkis von der Leyen.
Samas on energiataristu ka haavatav, nagu näitasid sügisesed diverisoonirünnakud Nord Streami torujuhtmete vastu.
NATO ja EL on loonud kriitilise taristu kaitse tugevdamiseks töörühma, mille esimene kohtumine leidis aset neljapäeval.
NATO nõustus Saksa-Norra palve peale looma ka organi meretaristu kaitse koordineerimiseks.
"Norral on umbes 90 avamere rajatist ja 8000 kilomeetri jagu torujuhtmeid ning on väga hea märk, et NATO suudab vastutust võtta," ütles Støre.
AFP – Baltic News Service


Vastuolulise suuvärgiga FIFA president on aastaid ametis, kuid ei tee jalgpalli heaks suurt midagiNeljapäeval valiti Gianni Infantino Rahvusvahelise jalgpalliliidu (FIFA) presidendiks teiseks nelja-aastaseks ametiajaks. Seitsme aasta eest maailma vutielu juhtima hakanud Šveitsi jurist on silma jäänud kõlavate tsitaatidega, kuid kas selle taga paistab käega katsutav areng?Šveitsis sündinud, kuid Itaalia juurtega Infantinost sai FIFA president 2016. aastal. Korruptsioonisüüdistuste järel kangutati troonilt kauane juht Sepp Blatter ning koos grupi jalgpalliametnikega sai Infantino ülesandeks aidata FIFA-l ületada ajaloo suurimat kriisi.Uue juhtkonna sihiks sai läbi viia ohtralt reforme, et rahvusvahelist jalgpalli ei saaks enam kunagi juhtida kellegi kapriiside järgi ja kontrollimatu võimuga.Infantinost sai üllatuspresident ning kolm aastat hiljem ehk 2019. aastal valiti ta tagasi ametisse. Kuid alles nüüd on selgeks saanud, et juriidiliselt algas neli aastat tagasi alles Infantino esimene ametiaeg ning kuna FIFA reeglistik näeb ette, et üks president saab maksimaalselt kolm ametiaega, siis teoreetiliselt võib praegune juht ametisse jääda 2031. aastani.Infantino, kes oli enne FIFA presidendiks saamist töötanud Euroopa jalgpalliliidu (UEFA) peasekretärina, pälvis alguses suurt poolehoidu. Tema taha koondus enam kui 100 rahvuslikku alaliitu ning teda tunnustati kui otsekohest inimest. Väliselt jäi mulje, et Infantino on talle osaks saanud toetuse üle siiralt tänulik.«Ma tahan olla teie kõigi president,» ütles ta FIFA kongressil. Populaarsuse tugevdamiseks tegi ta oma esimesed tööreisid odavlennufirmadega. See pidi jätma mulje, et FIFA juhtide pillav elustiil on ajalugu. Ühel hetkel langes aga Infantino ahvatluste ohvriks. Visiidid eralennukitega on muutunud regulaarseks.Muide, FIFAlt tulnud esimesest palgapakkumist pidas Infantino solvavalt väikseks. Jalgpalli esindusorgan pakkus talle «kõigest» 2 miljoni euro suurust aastapalka. Nüüdseks teenib ta koos lisatasudega üle 3,6 miljoni euro aastas.Mida on Infantino jalgpalli heaks teinud?

Raamatupidamine näitab, et tema taktikepi all on FIFA kasvanud suureks rahamasinaks. Infantino viimasel ametiajal kasvas FIFA tulu rekordilise 7,5 miljardi dollarini ehk veidi enam kui 7 miljardi euroni, seda vaatamata koroonapandeemia laastamistööle.«Kui ma kohale jõudsin, olid FIFA reservid umbes miljard eurot, täna on need peaaegu 3,7 miljardit eurot,» teatas Infantino võidukalt. FIFA hoiupõrsas tõotab aga minna veel priskemaks, sest järgmise tsükli ehk nelja aasta jooksul lubab Infantino enam kui kümne miljardi eurost tulu.Kuluaarides on Infantino kavalalt kabetanud. Tema esimeseks suuremaks värbamiseks oli uue peasekretäri nimetamine, kelleks sai senegallanna Fatma Samoura. Vähetuntud ÜRO ametnikust sai meestest kubisevas juhtkonnas hea teerajaja ning põhikirja kohaselt sai temast läbi aegade kõige suurema võimuga juhtivtöötaja.Probleem seisnes selles, et kogenud diplomaadil Samoural oli vähe kogemusi sponsorluslepingute ja televisiooniõiguste maailmas, mida tema uus töökoht hõlmas. See kõik ei omanud paljude siseringi inimeste sõnul erilist tähtsust. Infantino pidas end kõrgeimaks juhiks, kes suudab ja tahab osaleda nii kõige suuremate kui ka väiksemate asjade otsustamises.See tuli kõige selgemalt esile mullu, kui Kataris toimunud MM-finaalturniiri alguseni oli jäänud loetud kuud. Selle asemel, et saata kohapeale Samoura või keegi teine, kolis Infantino ise Dohasse ja viis ettevalmistustööd lõpuni.Kuhu jäävad reformid?

Tundub, et kõige suurem vastuseis Infantinole avaneb Euroopas. Kuigi ka siin pole kõik tema vastu, siis näiteks paljudest teistes konföderatsioonides kuuleb Infantino suunal kestvat kiidulaulu.«Ta päris oma ametiaja alguses eelmise administratsiooni segaduse ning ta on suutnud FIFA sellest jamast välja viia,» ütles jalgpalli kuuest konföderatsioonist ühe ehk Põhja- ja Kesk-Ameerika ning Kariibide (CONCACAF) juht Victor Montagliani. Carlos Cordeiro, endine USA jalgpalliliidu president, kirjeldas Infantinot kui muudatuste elluviijat. Samas kuulub Cordeiro Infantino kõige lähemate nõuandjate sekka.Kuigi Infantino räägib demokraatia vajalikkusest, siis selle kahjuks räägib fakt, et viimatistel presidendivalimistel oli ta ainus kandidaat. Norra jalgpalliliidu president Lise Klaveness on üks väheseid jalgpalliorganisatsiooni juhtivaid naisi ja ta on Infantino üks häälekamaid vastaseid. Ta nimetab Infantino juhtimist hirmurežiimiks, kus kriitikud vaigistatakse kiirelt.Klaveness rääkis kirjadest, mille FIFA saatis eelmisel aastal alaliitudele, kutsudes neid üles Infantinot toetama ja millel oli tema sõnul võimalikele vastastele hirmutav mõju. «Tal on olnud liiga palju kasutamata võimalusi, et ellu viia reforme, millest ta saabudes nii suurelt rääkis,» ütles ta.Neljapäeval Rwanda pealinna Kagali hiiglaslikus konverentsikeskuses toimunud FIFA kongressil kiideti heaks 52-aastase Infantino kolmas ametiaeg. Kohapeal viibinud ajakirjanikud kirjeldasid, et rida rea kaupa tõusid üles saadikud ning aplodeerisid presidendi poole.Infantino pani käe südamele ja surus need siis tänuavalduseks kokku. «Võite jätkuvalt usaldada minu pühendumust. Ainus, mida ma teilt palun, on jätkata rasket tööd jalgpallimaailma ühendamiseks,» ütles ta oma tänukõnes.Independenti ajakirjanik Lawrence Ostlere arvas kurjakuulutavalt, et Infantino tundub inimesena, kes usub, et ta pole veel jõudnud oma võimete piirile, mida ta saaks inimkonna jaoks teha. «Iga aastaga tundub tema suurim omadus – mitte olla Sepp Blatter – üha vähem ja vähem huvipakkuv,» kirjutas Ostlere.Infantino 5 skandaalset tsitaati

Gianni Infantino jagab meediale intervjuusid harva ning seda enam jäävad kõlama tema tsitaadid pressikonverentsidel. Järgnevalt toome välja Infantino viis kõige skandaalsemat mõtteavaldust.1) «Täna ma tunnen…»Lõppeval talvel toimunud MM-finaalturniiri eelõhtul pidas Infantino Katari pea tunnise monoloogi, mille alguses vihjas, et tema kogemused rikka valge mehena võimaldavad tal suhestuda erinevate vähemustega.«Täna ma tunnen, et olen katarlane. Täna tunnen end araablasea. Täna tunnen end aafriklasena. Täna tunnen end geina. Täna tunnen end puudega inimesena. Täna tunnen end võõrtöölisena.»2) Punased juuksed ja tedretähnidEsimese teema jätkuks tõi ta veel paralleele oma lapsepõlvega, kus ta langes Šveitsis oma Itaalia immigrantidest perekonna tausta tõttu tagakiusamise ohvriks.«Ma tean, mida tähendab olla diskrimineeritud, olla kiusatud välismaalasena võõras riigis. Lapsena kiusati mind, sest mul olid punased juuksed ja tedretäpid – lisaks olin itaallane, nii et kujutage vaid ette.»3) Trumpi kiitmine2020. aasta visiidil Valgesse Majja määris Infantino mett mokkale USA president Donald Trumpile. Ta nimetas Trumpi spordimeheks, kes ütleb seda, millest paljud julgevad vaid mõelda.«Mul on elus olnud õnn kohtuda kõige andekamate jalgpalluritega. Ja president Trump on valmistatud samast puust.»4) Venemaa muutusInfantino süüdistas enne 2018. aasta jalgpalli MMi Venemaal lääne meediat, et viimased tahavad maalida tumeda värviga kõike, mis tuleb idast. Pärast MMi teatas ta oma kõnes, et Vladimir Putin näitas kriitikutele koha kätte.«See riik, Venemaa, on muutunud. Venemaast on saanud tõeline jalgpallimaa,» ütles Infantino. Järgmise MM-finaalturniiri ajaks oli Venemaa alustanud täiemahulist sõda Ukrainas.5) Piiride tunnistaminePärast visiiti Iraani tunnustas ta riiki edusammude eest soolise võrdõiguslikkuse vallas. Seda vaatamata faktile, et äsja oli riigis vahistatud 35 naist, kes käisid jalgpallimängu vaatamas. Infantino möönis, et FIFAl on piirid ees.«FIFA ei suuda kõiki maailma probleeme lahendada. Kuid me saame alati tuua inimeste näole naeratuse.»


Ohtlikud molutajad ja nende ükskõikne perenaineViimane kulutuuriminister, kellel oli jõuline arusaam kultuurikorralduse aspektis, oli Rein Lang. Tema, kui mäletate, lubas asju korraldada granaadiheitmisega. Võimalik, et see olnukski vajalik, sest ebamäärasus ses riiklikus käitises on jätkuvalt süvenenud ning rahulolematute piiramisrõngas kultuuriministeeriumi ümber on aina tihedam. Viimane valimiste-eelne minister Piret Hartman on aga oma olemuses pigem omapärane variagent.
2012. aastast alates sotside liige on parteilasena jõudnud ka asekantsleri positsioonile. Kuidas küll tagada, et parteilane ei tee ametnikuna parteitööd, eks sellest ongi raske aru saada. Hartman valis oma esimeseks poliitiliseks pereks Rahvaliidu ning kui see uuteks tükkideks murenes – mäletamisi sai Rahvaliidu käilakuju ja juht Villu Reiljan kohtus karistuse korruptsioonikuriteo eest –, liikus Hartman teiste rahvaliidu noortekampa kuulunutega sotside asja ajama.
Rahvaliidu teine osa kannab nüüd nimetust EKRE. Miks küll sellistes detailides urgitseda – see on ju minevik? Aegridadele otsa vaatamine on aga enam kui oluline: just neist koorub otsustamise olemus ja ehk ka vastus küsimusele, miks mingi osa ses riigimasinas kuidagi ebamäärase ja lödina toimib. Ja kultuuripool paistab ja ilmselt ka on seda. Ida-Virumaal riigikokku kandideerinud Hartman saadikumandaati ei saanud ja pole sellist liigetki, kelle lahkumisel ta saadikuks saaks.
Teisalt: vaadates seda, millise laussaamatusega püüti lahendada teatrite rahastamise probleemi, võib arvata, et nn Itaalia streik kultuuriministeeriumis vaid jätkub: kõik käivad tööl, kõik liigutavad suid ja pabereid ja bitte ning baite, aga mitte midagi ei sünni. Ei saa muidugi väita, et peale kultuuriministeeriumi Eesti riigis rohkem asutusi pole, kus «Itaalia streiki» harrastatakse, aga oludes, kus erakondlik asekantsler libistab end poliitiliste jõujoonte muutudes endisest vahetust ülemusest mööda ja asub teda kamandavaks ministriks, ei saagi muul moel lõppeda.

On üsna ilmne, et senise poliitilise praktika jätkumine, kus valitsusse saadetakse ministrid, keda peaministril pole erilist võimalust tagasi saata, on kellapomm, millega meisterdatakse valmis järgmine valitsuskriis. Sotsid on oma valiku teinud ja erakonna esimees on kaasanud Hartmani koalitsioonijuttude vormimisel just kultuuriasju ajama. Kohut mõista selle üle, kes siis on osutunud ministeeriumis soss-seppadeks, kas poliitiliselt karjäärikurvi lõiganud minister või nähtavalt töötegemist matkivad ministeeriumi tippametnikud, ongi raske kui mitte võimatu. Me teame, et võtmeküsimus on täna julgeolek ja osa sellest – integratsioon – ongi olnud Hartmani senine põhitöö. Võtkem teistpidi: kui see lembetöö kanduks vilju, siis ei arutataks täna ka selle üle, et ehk on Ida-Virumaale taas valitsuse eriesindajat vaja.

Ei tohi lasta juhtuda, et poliitiliste mängude käigus saaks pihta see osa kultuurist, mis vajab riigi tuge.

Oma parteisõdurite usaldamine on erakonna juhtidele mõistagi möödapääsmatu töövõte. Usaldus ongi ühtpidi ju kõik, mis ühel parteilasel olla saab. Teisalt ei toimi umbes 45 000 parteide liiget Eestis mitte vaid enda huvides, nagu nimetus «erakond» ekslikult kujutada laseb. Need 45 000 parteilast korraldavad ülejäänud 1,3 miljoni inimese eluolu.

Kriisid pole kaugeltki läbi. Sõda raputab meid jätkuvalt, koroona järellained on laastavad ning inflatsioon õgib nii varusid nagu ka tulevikuvõimalusi. Kultuur on tegelikult osa julgeolekust. Eelarve mõttes on see paraku vaeslapse osas ja seda enam peaks selles ministeeriumis olema arvepidamisega asjad väga korras. Piskuga muidu toime tulla ei saagi. Teotahteta ametnikud ei suuda aru saada, mis on toimunud Tallinn Music Weekile eraldatud vahenditega. Ilmselt näeb ettevõtjagi seda kurbmängu ja ministeeriumi jõuetust ning vaikib kannatlikult ja aru andmata juba viimased neli kuud. Erateatrite uus rahastamismudel on veel üks näide, kus tänaseni maksed tegemata ja teatrisümboleist – naervast ja kurvast maskist – on osalistele ette jäänud see viimane, millel suunurgad allapoole, ning lisaks veel rusikadki taskus.
Venekeelsed Eesti elanikud on nii Kremli tele- kui digikanalite jätkuvad tarbijad. Postimehe venekeelne nädalaleht heitis veidigi valgust Moskva propagandauttu. Seda anti välja kultuuriministeeriumi toel. Me nägime seda mõju, sest koos iganädalase ning tasuta leviva uudiselehega kasvas ka huvi Postimehe venekeelsete võrgulugude vastu. Paberlehtede ja netilugude lugejad on aga erinevatest vanuserühmadest ja nii kangutabki Vene maailm Ida-Virumaa rahvast tegusalt taas enda poole. Kultuurist on saanud julgeoleku osa, aga venekeelsetele trükitud uudistele tõmbas Hartman oma streikiva kaaskonnaga samuti kriipsu peale.

Kas kultuuriministeeriumisse oleks vaja Langi-laadset granaadiheitjat? Pigem mitte, sest siis tuleks tegeleda ju ulatusliku prügikoristusega. Küll aga vajaks see maja nüüdisaegset taaskasutuse asjatundjat, kelle abil olemasolevad elemendid nii paika panna, et töötegemise tähe all toimuv streik lõppeks. Ei tohi lasta juhtuda, et poliitiliste ja parteiliste mängude käigus saaks pihta see osa kultuurist, mis vajab riigi tuge ja mis meile kõigile riigi ja rahvana tähtis on.