Korruptsioonioht võib kimbutada ka väikevalduAmetiisik ei tohi seada esikohale enda või endaga seotud isiku erahuve, toonitab prokurör. Väikestes valdades aga tegutsevad aktiivsed elanikud tihti nii erasektoris kui omavalitsusorganites ja seetõttu tuleb tuleb seal korruptsiooniohu suhtes olla eriti tähelepanelik.Viimatisel haldusreformil oli mitu eesmärki. Üks neist oli muuta valitsemine läbinähtavamaks ehk vähendada korruptsiooniohtu. Võib eeldada, et mida vähem omavalitsusüksuseid, seda parem on teha nende üle järelevalvet. Teisalt ei kao olukorras, kus mängus avalik võim, korruptsioonioht lõplikult kuskile.Korruptsiooni võib defineerida kui nähtust, kus ametiisik kasutab erahuvides ära oma ametiseisundist tulenevat võimu ja ressursse, millele tal on juurdepääs. Lihtsamalt öeldes teeb ta midagi sellist, mis on vastuolus avaliku ülesande ausa ja erapooletu täitmisega. Korruptsioonioht on aga olukord, kus on avaldunud tingimused nende nähtuste realiseerumiseks, kuid korruptsioon kui nähe pole lõplikult avaldunud.Kõigil omavalitsustel on ühetaolised ülesanded. Ühine on ka, et nende täitmiseks kasutatakse avalikke vahendeid, mistõttu on olemas soodne pinnas korruptsiooniohu tekkeks. Samas võivad korruptsiooniilmingud varieeruda, sest omavalitsused erinevad nii asukoha, rahvaarvu kui ka suuruse poolest.Üks väiksemate valdade eripära võiks olla, et inimesed, kes on aktiivsed kohaliku võimu juures, on aktiivsed mujalgi. Inimressurss on ju piiratud.Võimu juures olijad võivad tegeleda ettevõtlusega, olla äriühingute osanike hulgas. Luuakse MTÜsid, kus toimetavad samuti aktiivsemad vallaelanikud. On tendents, et sellised inimesed satuvad ka kohaliku võimu juurde.Esineb olukordi, kus näiteks üks abikaasa on mõne äriühingu juhatuse liige ning teine tegev omavalitsuses. Lisaks võivad väikses vallas palgad olla väiksemad kui linnas. Kuivõrd inimeste soov on teenida suuremat tulu, võidaksegi tegutseda mitmes sfääris: olla nii ettevõtja kui ka omavalitsusorgani liige.Iseenesest ei ole see keelatud. Problemaatiliseks muutub olukord, kui ametiisik teeb otsuseid või toiminguid sellise juriidilise isiku huvides, kellega on seotud ta ise või tema pereliige. Olemuslikult on tegu toimingupiirangu rikkumisega, mis võib olla karistatav väär- või kuriteona.On tulnud ette, et vallavalitsuse liige on valla esindajana ostnud omavalitsusele kaupa endaga seotud äriühingult ning teeninud sellega tulu. Lisaks on näiteid, kuidas vallaametnikuga seotud juriidiline isik osutab omavalitsusele teenust: näiteks muruniitmine, lumekoristus või tänavapuhastus. Samuti on tulnud ette juhtumeid, kus ametiisik määrab valla eelarvest toetusi endaga seotud MTÜ-le. Esinenud on ka olukordi, kus on vallavara võõrandatud ametiisikuga seotud äriühingule.Eeltoodud näited on käsitletavad toimingupiirangu rikkumisena. Küll ei tohiks seda mõista nii, et inimesed, kes soovivad tegutseda mitmes sfääris, peaksid tagasi tõmbuma. Tegevusi on võimalik kombineerida, kuid tähele tuleb panna, et ei tekiks vastuolu korruptsioonivastase seadusega. Ametiisik peab jääma ausaks ega saa seada esile enda või endaga seotud isiku erahuve.Järgmine väiksemate omavalitsuste eripära on asjaolu, et tihti püsitakse võimu juures aastakümneid. Pikaajalised võimulolijad võivad tunda end mugavalt, kuna neil on kindel valijaskond, kes neid ikka ja jälle toetab. Ei ole välistatud, et sellisel juhul kaob filter, mis peaks tagama, et võimulolija ei tohi libastuda, kuna see võib tuua tagasilöögi järgmistel valimistel.Lisaks võib ustava valijaskonna olemasolul ning ustavate omavalitsusorganite kaasliikmete valguses muutuda vallajuhtimine hämaramaks. Sel juhul puudub distsiplineeriv jõud, millel muidu teatav järelevalvemõju. Tekib oht, et pikalt võimulolnutel kujuneb välja arusaam, mille kohaselt ei suudeta vahet teha ametikohustustel ning muudel huvidel. Võimulolijad samastavad end võimuga ning peavad sellest tulenevat pädevust enesele kuuluvaks. Sel juhul ei toimi omavalitsus enam avalikes huvides.Verevahetus võib aga olla väiksemates valdades vaevalisem. Ühelt poolt seetõttu, et aastaid kohaliku elu valitsemise juures olnud on suutnud ära tabada mustri, kuidas elanikke enda poolt hääletama panna ja uutel tulijatel ongi keerulisem võimule pääseda. Teisalt võib probleemi tekitada, et aktiivsemad noored lahkuvad suurematesse omavalitsustesse. Nii jäävadki väiksematesse valdadesse vaid inimesed, kes seal elanud pikalt ning harjunud olemasolevate omavalitsusjuhtidega.Järgmine korruptsiooniohtu suurendav eripära on inimeste väiksem teadlikkus korruptsioonist kui nähtusest. Tugeva omavalitsuse elanikkond oskab korruptsiooni märgata. Selleks peab aga olema teadmisi, huvi, tahet ja võimalusi. Ei ole välistatud, et väiksemates omavalitsustes on lihtsalt vähem inimesi, keda see probleem kõnetab.Lisaks on tõenäoline, et teadlikkus korruptsioonist on parem neil, kel parem haridustase. Jällegi võib eeldada, et parema haridusega inimesed liiguvad elama suurematesse omavalitsustesse, et seal end paremini teostada, ja väikevallas väheneb nende osakaal, kes suudaksid korruptsiooni ära tunda.Puuduvad kindlad andmed, kuid ei ole välistatud, et väiksemates omavalitsustes ei pöörata piisavalt ametiisikute tähelepanu korruptsiooni puudutavatele põhimõtetele. Sestap tuleks pidevalt kasvatada ametnike sellealast teadlikkust. On tähtis, et omavalitsusorgani liikmetel ja muudel omavalitsustes olulisematel ametikohtadel töötavatel inimestel oleksid teadmised, kuidas korruptsiooni ära tunda ning korruptsiooniohtlikes situatsioonides käituda.Osalt ei ole vaja korruptsiooni paremaks mõistmiseks mingeid eriteadmisi. Teatud juhtudel võiks selle ära tunda juba loomuõiguslike põhimõtete kaudu. Kindlam on siiski pidev teadlikkuse suurendamine. Omavalitsused peaksid võtma endale ülesandeks teha selles vallas pidevat ennetustööd. Võimalik on tellida koolitusi. Ennetustööga tegelevad ka politsei- ja piirivalveamet ning kaitsepolitseiamet. Infot on võimalik saada veebilehelt korruptsioon.ee. Samuti toimetab Eestis MTÜ Korruptsioonivaba Eesti.Ennetustöösse tuleks rohkem panustada. Oluline on, et uus põlvkond saaks aru, kuidas korruptsioon ilmneb ning mida võib kaasa tuua. Ei tohiks leppida sellega, et selline nähtus on paratamatus. Korruptsioonivaba ühiskond on kõigi elanike huvides."Problemaatiliseks muutub olukord siis, kui ametiisik teeb otsuseid või toiminguid sellise juriidilise isiku huvides, kellega on seotud ta ise või tema pereliige.""Tegevusi on võimalik kombineerida, kuid tähele tuleb panna, et ei tekiks vastuolu korruptsioonivastases seaduses sätestatuga."ALLAR NISU, RINGKONNAPROKURÖR


Kus saavad kokku uute valitsuspartnerite hariduspoliitilised lubadused ja tegelikkus?VALIMISED on selleks korraks läbi ning esialgsed tulemused näitavad, et Eesti on minevikust kramplikult kinnihoidmise asemel valinud tulevikku vaatava tee. See annab põhjuse olla mõõdukalt optimistlik. Valimiste põhiteema oli arusaadavalt julgeolek ning pikema tiku tõmbasid need erakonnad, kes väärtustasid tugevaid liitlassuhteid ja Eesti kuulumist demokraatlike riikide peresse.Elanike üldine toimetulek jäi majanduslanguse ja rekordilise hinnakasvu tingimustes nendel valimistel teisejärguliseks. Haridusrahvale kahetsusväärselt jäid ka selle valdkonna sisulised arutelud napiks ja enamasti pealiskaudseks.Niipalju kui haridusteemalisi arutelusid toimus ja seal osaleda õnnestus, iseloomustas neid valdavalt tõdemus, et muidu on kõik hästi, kuid raha on vähe ja seda tuleks igale poole juurde anda. Hariduskorralduse ja koolivõrgu kitsaskohti peale Parempoolsete keegi väga avama ei kippunud.Lubadusi on mitu korda rohkem kui võimalusi. Kui sotsiaaldemokraadid kõrvale jätta, on läbirääkimiste laua taga istuvate erakondade üldised lubadused võrreldes EKREIKE-telje erakondade pakutuga mõnevõrra tagasihoidlikumad.Haridusvaldkonnas oli valimiste eel kolmikust kõige tagasihoidlikum Reformierakond, kelle otsesed lubadused 2024. aastaks jäid alla 150 miljoni euro. Sellest üle 100 miljoni lubati õpetajate palgatõusuks. Eesti 200 lubas haridusele aastas juurde 250 miljonit ning sotsiaaldemokraadid lubasid erakordsed 500 miljonit.Samas, vähemalt sõnades vastutustundlikku eelarvepoliitikat esindava Reformierakonna programmist leiame ka lasteaia kohatasu kaotamise, mis tuleks omavalitsustele kompenseerida.HELDETE LUBADUSTE kõrval ei saa me muidugi mööda vaadata Eesti majanduse hetkeseisust, sest lisaraha saab tulla eelkõige majanduskasvust või millegi muu arvelt. Tõsiasi on aga see, et varsti ametist lahkuva Kaja Kallase valitsuse kokkupandud 2023. aasta riigieelarves on juba sees omajagu õhku. Uus valitsus, ükskõik kes selle lõpuks moodustavad, peab enne uute püsikulude tegemist muu hulgas kriitiliselt hindama, kas juba olemasolevad püsikulud on püsivate tuludega kaetud, alles seejärel saab hakata uusi lubadusi lisama.Õpetajate rahustuseks tuleb muidugi tõdeda, et kõik kolm erakonda on lubanud mitte minna valitsusse, kes õpetajate palka ei tõsta. Palgatõusud kindlasti tulevad ja mitte ainult hariduses. Inflatsioon lööb valusalt kõiki valdkondi alates julgeolekust ning lõpetades sotsiaalhoolekande ja tervishoiuga. Siiski olen üpris skeptiline, kas see saab olema sellisel määral, nagu valimiste eel lubati.Ka selles on Reformierakond olnud koalitsioonipartneritest kõige tagasihoidlikum. Tema seisukoht on olnud, et õpetaja keskmine palk oleks 120 protsenti Eesti keskmisest. Sotsiaaldemokraadid ja Eesti 200 leiavad, et õpetaja miinimumpalk peaks olema 120 protsenti Eesti keskmisest. See tähendaks, et 2024. aastal oleks õpetaja miinimumpalk umbes 2400 eurot. See ei ole reaalne.MIDA OODATA uuelt valitsuselt?Mina ootaks uuelt valitsuselt ka seda, et kõik haridustasemed saaksid võrdsemalt tähelepanu. On palju põhimõttelisi küsimusi, mida pikka perspektiivi silmas pidades tuleb ühel või teisel moel lahendada või millele vähemalt arusaadav suund anda.Viimastel aastakümnetel on kulude kasv olnud tugevalt kaldu üldhariduse poole. Olukorras, kus üldhariduse rahastamine on huvirühmade survel viimastel aastatel ennaktempos kasvanud, on see vähendanud riigi võimet kutse- ja kõrgharidusse piisavalt investeerida. Aga teame, et kõige ebaefektiivsemalt on korraldatud just üldharidus.Kõrgharidusel on omakorda muud väljakutsed. Hoida kõrgharidus endiselt kõigile tasuta ning tagada seejuures selle rahvusvaheline konkurentsivõime - see ei ole enam väga reaalne.Lisaks rahalubadustele tahaks näha reaalset kava, kuidas haridussüsteem panna tervikuna meie tööjõuturuga ühte sammu käima. Iga otsustamist edasi lükkav aasta vähendab Eesti konkurentsivõimet. Ning otsustamatus ja soov vältida ebapopulaarseid otsuseid on Eesti poliitika suurim proovikivi.ENNUSTAN, et koalitsiooni moodustamine läheb üpris kiirelt ja valutult. Valimised võitnud Reformierakond ilmselgelt domineerib neil kõnelustel ning väiksematel partneritel, kui nad soovivad valitsusse pääseda, väga alternatiive ei ole. Võrreldes lahkuva valitsuse kokkupanekuga, mis kulges Isamaa «väljapressimise» taktis, on nüüd olukord lihtsam.Kellest võiks aga saada uus haridus- ja teadusminister?Ma pean juba enne läbirääkimiste algust väga vähe tõenäoliseks, et sotsiaaldemokraadid võiksid unistada haridusministri toolist. Esiteks on Reformierakond juba mõista andnud, et mingit võrdset ministrikohtade jagamist ei tule ja ministrikohad jagunevad proportsionaalsuse alusel. See tähendab koalitsiooni väiksematele osalistele parimal juhul kolme ministriportfelli. Teiseks on nii Reformierakonnal kui ka Eesti 200-l ambitsioonikaid poliitikuid, kes sooviks ja suudaks haridus- ja teadusministeeriumi juhtida.Minu hinnangul sõltub see väga palju sellest, milles koalitsioonipartnerid omavahel kokku lepivad. Kui valitakse «sillutatud» tee, mis üldistatult tähendab kasvava rahulolematuse lisarahaga leevendamist, siis on see mugav positsioon. Kui otsustatakse teha ka hädavajalikke ja põhimõttelisi, kuid ebapopulaarseid otsuseid, võib Reformierakonnal olla kiusatus seda tooli partneritele pakkuda. Vastutusvaldkondade jagamise loogika on muidugi tunduvalt keerulisem ja mitmekihilisem kui see lühike mõttekäik, aga seda võiksime jälgida.Parempoolsed hoiavad haridusvaldkonna teemadel kindlasti silma peal ja räägivad kasvava parlamendivälise jõuna ka aktiivselt kaasa. Nüüd, kui valimised on läbi, soovime loodavale valitsusele igal juhul rohkem mõistuse häält."Sotsiaaldemokraadid ja Eesti 200 leiavad, et õpetaja miinimumpalk peaks olema 120 protsenti Eesti keskmisest. See tähendaks, et 2024. aastal oleks õpetaja miinimumpalk umbes 2400 eurot. See ei ole reaalne.""Olukorras, kus üldhariduse rahastamine on huvirühmade survel viimastel aastatel ennaktempos kasvanud, on see vähendanud riigi võimet kutse- ja kõrgharidusse piisavalt investeerida. Aga teame, et kõige ebaefektiivsemalt on korraldatud just üldharidus."ANDRES KAARMANN, Parempoolsete juhatuse liige


Võrklaev: «Katuserahade jama lõpeb ära»Koalitsiooni loovad erakonnad ütlesid pärast eilseid koalitsioonikõnelusi antud pressikonverentsil, et nende plaan on kaotada senine katuseraha jagamise süsteem ja asendada see regionaalsete toetustega, mis ka päriselt oma eesmärki täidavad.Teisipäeval ja kolmapäeval arutlesid Reformierakond, Sotsiaaldemokraatlik Erakond ja Eesti 200 regionaalpoliitika, majanduse ja maaelu küsimuste üle. Ühe suurema asjana otsustasid koalitsiooni loovad erakonnad, et katuseraha jagamine tuleks ära lõpetada ning hakata tegelema regionaalsete investeeringute jagamisega.Reformierakonna esindaja Mart Võrklaev tõdes, et nemad on juba aastaid olnud seda meelt, et katuseraha ei peaks jagama. Tema sõnul peaks kõigil olema võrdne võimalus regionaalsete investeeringute jagamises osaleda ning neid taotleda. «Katuserahade jama lõpeb ära ja tulevad regionaalsed investeeringud,» sõnas ta. Postimehele antud kommentaaris sõnas ta, et kuna 2023. aasta eelarve on juba ära otsustatud ja paljud saadikud katuseraha ära jaganud, tuleks asi jutuks võtta järgmist riigieelarvet kokku pannes. «Ma väga loodan, et me selleni ka jõuame. Mitte liiga hea kultuur riigikogus lõppeb,» ütles ta.Otsivad mõjukat lahendustEesti 200 esindaja Margus Tsahkna lausus, et sõna «katuseraha» on ära rikutud, kuna selle taha on peidetud kergelt öeldes korruptiivne ja imelik tegevus, mida riigikogu aina suuremas mahus teeb. Ka tema leiab, et teema tuleb ette võtta siis, kui hakatakse menetlema järgmist riigieelarvet. Tema sõnul tahab loodav koalitsioon tegeleda päriselt regionaalsete investeeringutega, mis ka tegelikult regiooni muutust toovad. Investeeringud peavad põhinema regiooni enda huvidel ning tegevus peab olema läbipaistev. «Eesti 200 on väga selgel seisukohal, et katuseraha puistamine enne valimisi mõjuvõimu ostmiseks või milleks iganes tuleb ära jätta. See ei tohi olla selle koalitsiooni kultuuri osa,» ütles Tsahkna.Ka sotside esimees Lauri Läänemets kiitis idee heaks. «Kui meil on võimalik siin kokku leppida päris regionaalsetes investeeringutes, mis ka mõju omavad, on palju mõistlikum seda nii teha,» lisas ta.Opositsioon on skeptilineSeni parlamendis Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) fraktsiooni juhtinud Henn Põlluaas ütles Postimehele, et katuseraha teema tõstatamisega soovib loodav võimuliit tähelepanu kõrvale suunata olulistelt asjadelt. «See on nii tühine probleem, aga see on alati hästi suureks puhutud ja tegelikult varjutab suuri asju, kuhu ja milleks riigi ja maksumaksja raha kasutatakse. Minu meelest see on täiesti mõttetu asendustegevuse rääkis Põlluaas, lisades, et erinevalt riigieelarvest on katuseraha puhul konkreetselt näha, milline saadik kuhu, kelle jaoks ja kui palju raha suunas.Samuti on katuseraha tema arvates ainus võimalus opositsioonil kuidagi regionaalarengule kaasa aidata. «Niikaua kui EKRE on olnud opositsioonis, ei ole mitte iialgi ühtegi meie ettepanekut riigieelarve osas kuulda võetud. See oli väike pisku, mida opositsioon sai omalt poolt anda, nüüd aga võeti see võimalus ära.»Põlluaasa sõnul ei ole Eesti maapiirkondade tulevik ülemäära helge. «Reformierakond on 20 aastat võimul olnud, meil ei ole mingisugust regionaalpoliitikat, Eesti muud piirkonnad surevad välja. Mina ei usu, et nad nüüd muudavad ennast ja hakkavad midagi tegema.»Isamaa esimees Helir-Valdor Seeder sõnas Postimehele antud kommentaaris, et vahet tuleb teha erineval katuserahal, kuid kõnealune sõnum puudutab kolme kuni viit miljonit eurot, mida erakonnad on jaganud riigikogus eelarveläbirääkimiste käigus. Seedri hinnangul on see olnud eelarveprotsessi kõige läbipaistvam osa ning on lubanud saadikutel olenemata koalitsiooni või opositsiooni kuulumisest toetada regionaalseid organisatsioone või ühendusi. «Need summad on alati olnud ajakirjanduse terava tähelepanu all, sest selle raha jagamine on toimunud avalikult,» sõnas ta.Kõnelustel sisukusest puuduTeine sort katuseraha liigub Seedri sõnul aga ministeeriumide eelarvetes umbmääraste märksõnade nagu «tegevuskulud» all. «Nende suunamine on ainult koalitsiooni otsustada. Sealsed summad on kümneid kordi suuremad, aga nende kasutamine jääb avalikkusele enamasti saladuseks, sest eelarved on meelega jäetud ümmarguseks,» kõneles Seeder. «Positiivseks erandiks selliste summade paljastamisel oli sotside erakonna esimehe katse jagada siseministeeriumi eelarvest raha väljapoole enda valitsemisala. Sellisest rahast loodav koalitsioon vaevalt et loobuda kavatseb, sest seda saab laiali jagada varjatult.»Seeder võttis kuuldu kokku sõnadega, et katuseraha teema tõstatamine näitab, et valitsuskõneluste! on puudu sisukusest, ning selle asemel et rääkida suurtest teemadest, nagu plaanitavad kuni miljardi euro suurused kärped, esitletakse suure võiduna kokkuleppeid mõne miljoni euro suuruse mõjuga teemadel.Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni esimees Jaanus Karilaid sõnas uudist kuuldes, et ära võtta ja lõhkuda on lihtne. Regionaalsed investeeringud on palju kasu toonud väljapoole nn kuldset ringi jäävatele kohalikele kogukondadele. «Tegemist on olnud täpselt sihitud toetusega, mis läinud pikalt vindunud murekohtade lahendamiseks, kuhu riigi või kohaliku omavalitsuse tugi ei ole mingil põhjusel jõudnud,» sõnas Karilaid.Ta nentis, et loodetavasti jõutakse ka tegudeni ning regionaalpoliitikale pööratakse tugevat tähelepanu. Samas ei andvat Reformierakonna varasemad käigud paraku selleks lootust.«Keskerakond suhtub regionaalsete investeeringute süsteemi muutmisesse toetavalt, kui eraldatava raha hulka suurendatakse ja suurem osa sellest suunatakse maapiirkondadesse,» ütles ta. Samas ütles Karilaid, et pärast Lauri Hussari (Eesti 200) intervjuud rahvusringhäälingu saates «Esimene stuudio» on ta sisulise regionaalpoliitika asjus skeptiline. Eesti 200 juhi jutust jäi talle mulje, et neljarajaliste maanteede rajamine jätkub praeguses mõõdukas tempos ehk kolmel põhisuunal valmivad tänapäevased ühendused prognoosi kohaselt aastaks 2103. «Südamest loodan aga, et oluliselt kiiremini liigutakse edasi Rohuküla raudtee ehitusega, mis oli kõigi kolme läbirääkimistel osaleva erakonna valimisprogrammis. Saame näha, kas loodavale koalitsioonile elu väljaspool suurlinnu ka päriselt korda läheb.»Omavalitsustele rohkem võimuRegionaalpoliitikat arutades tuli koalitsioonikõnelustel jutuks ka see, kuidas kohalikke omavalitsusi rohkem toetada.Mart Võrklaev sõnas, et ühe mõttena arutati näiteks kohalikke makse. «Ma ise tunnetan seda, et igasuguste uute maksude tegemisel peab lõpuks vaatama, kui efektiivsed need on ning kui palju ressurssi ja bürokraatiat kulub nende kokkukorjamiseks,» lausus ta.Samuti on üheks suureks teemaks maamaks, mis on aastaid olnud probleem. Koalitsioonis arutati, et asjaga võiks edasi minna ning anda omavalitsustele suurem autonoomia ise maamaksu baasi otsustada.Margus Tsahkna lisas, et mõttekoht on see, kuidas tekitada omavalitsustele iseseisvat tulubaasi ning neid motiveerida, et nende territooriumidele tekiks rohkem tööstust, mille pealt just neile laekuks rohkem tulu."Kuna tänavune eelarve on juba ära otsustatud ja osa katuseraha ära jagatud, tuleks asi jutuks võtta järgmise riigieelarve koostamisel."Koalitsioonikõnelustel arutatust tulid kolmapäeval pressikonverentsile rääkima Lauri Läänemets (Sotsiaaldemokraatlik Erakond, vasakult), Mart Võrklaev (Reformierakond) ja Margus Tsahkna (Eesti 200).TARVO MADSEN, ajakirjanikMARGUS PAALISTE, ajakirjanik


MõttekodaMÕTTEKODA. Kohalike omavalitsuste puudulik rahastamine on üha teravam probleem. Lahendusi pole toonud hiljutine haldusreform ning iseseisev tulubaas omavalitsustel puudub. Millised sammud tuleb omavalitsuste tugevdamiseks ja regionaalse ebavõrdsuse vähendamiseks eeloleva nelja aasta jooksul astuda?SIIM KIISLER(Parempoolsed)Haldusreformi käigus viidi küll läbi valdade ja linnade ühendamine, kuid omavalitsustele lubatud suuremat rahalist iseseisvust ei tulnud. Selles osas on keskvõim meie omavalitsusi alt vedanud.Täna omavalitsustes toimuv on näitlik mudel, kuhu jõuab Eesti riik, kui vastutustundetu rahakülv ja võlgu elamine ei lõpe. Omavalitsuste võlgadele on riik küll piirid seadnud, kuid keskvalitsusel selliseid piiranguid pole, mis peegeldub ka riigieelarve süvenevas defitsiidis. Et tulla kriisist välja, on vaja julgust viia läbi reforme, kärpida kulusid ja lõpetada võlgu elamine.Raskustesse on sattunud ennekõike need omavalitsused, kus ühinemise järel ei kujunenud tugevat keskust, ei õnnestunud ühtset ja keskset juhtimist luua ning kus pole julgetud teha hädavajalikke otsuseid. Ühinemisest on kasu siis, kui vaadatakse üle kogu omavalitsuse kulud ja vajadusel reformitakse allasutusi.Tuleb astuda väga konkreetsed sammud. Esiteks muuta ära riigieelarve nn sildiga raha, kus keskvalitsus kirjutab kohalikule võimule täpselt ette, mille peale nad konkreetset raha kasutada tohivad - need otsused tuleb edaspidi teha kohapeal.Samuti tuleb kaotada praegune tasandusfondi süsteem ja kasutada seda raha ebasoodsamas piirkonnas asuvatele omavalitsustele laekuva tulumaksu osa tõstmiseks. See tagab, et ettevõtluse ja paremate töökohtade nimel pingutavaid omavalitsusi ei karistata tasandusfondi maksete vähenemisega.SIIM POHLAK(EKRE)Omavalitsuste rahastusmudelit tuleb muuta. Viimasel kümnendil on neile järjest antud uusi ülesandeid, aga raha nende täitmiseks sageli kaasa ei tule. Peale selle on hullumeelsete energiahindade tõusu tagajärjel paisunud majanduskulud, mis on viinud selleni, et ääremaadel pannakse kinni koole ja kultuuriasutusi.Üks võimalus on riigil jagada ettevõtlusest laekuvat maksutulu senisest enam omavalitsustega. See motiveeriks kohalikke omavalitsusi veelgi enam meelitama ettevõtlust oma piirkonda.Ääremaadel võiks maksutulu jagunemise proportsioon olla suurem ja suuremates linnades ja nende lähiümbruses väiksem.Kaaluda tasub ka ettepanekut, mille kohaselt riik võtaks lasteaiaõpetajate palgad täielikult enda kanda, kaotaks ära lasteaia kohatasu ning toetaks kohalikke omavalitsusi eraldi lasteasutuste majanduskulude katmisel.IGOR TAROEesti 200 regionaalpoliitika läbirääkimisdelegatsiooni liigeOmavalitsuste tugevdamiseks tuleb teha muudatusi omavalitsuste rahastusmudelis. Üks võimalus selleks on näiteks suunata kümnendik kohapealsetelt ettevõtetelt kogutavast käibemaksust otse selle omavalitsuse eelarvesse, kus ettevõte tegutseb. Sellega suurendaksime oluliselt ka omavalitsuste motivatsiooni aidata kaasa ettevõtluse edendamisele.Regionaalsel ebavõrdsusel on kaks poolt: investeeringud taristusse ning meetmed piirkondliku ettevõtluse edendamiseks. Meie ettepanek on lõpetada korruptiivne «katuseraha»jagamine ja luua selle asemel regionaalne investeerimisprogramm, mille üle kohalikud omavalitsused ja kodanikeühendused saaksid maakonna tasandil koostöös ise otsustada, kas nad viivad täiendavalt teid mustkatte alla, ehitavad ujula või maakonnakeskuse kultuurimaja. Väljaspool kahte suurlinna võiks riik toetada piirkondlike kasvukeskuste arendamist, mis toetaksid ühelt poolt regionaalselt spetsiifilist innovatsiooni ja teiselt poolt pakuksid alustavatele ettevõtetele kaasaegset kvaliteetset tegevusruumi töölaua või koosolekuruumide näol.REILI RANDSDE regionaalpoliitika läbirääkimisdelegatsiooni liigeSotsiaaldemokraatide jaoks on uue valitsuse peamisteks ülesanneteks palgavaesuse ja regionaalse ebavõrdsuse vähendamine. Väärikas palk on inimeste toimetuleku eeldus.Selleks tuleb maapiirkondadesse luua uusi ja tasuvaid töökohti ning toetada seniste töökohtade säilimist. Euroraha peab enam suunama regionaalse ettevõtluse arendamiseks. Otsustavamalt on vaja tegeleda nõudepõhise ühistranspordi ja elektrivõrgu arendamisega ning jõuda selleni, et kiire internet on kõikjal Eestis. Samuti tuleb investeerida kohalikesse teedesse ja rajada riigi toel üürimaju.Piirkondlikke lõhesid silub avalike teenuste kättesaadavuse parandamine. Tugevdada tuleb omavalitsuste tulubaasi, suurendades tasandusfondi. Pikemas vaates võiks suund olla valdade ja linnade n-ö individuaalsele rahastamisele, kus arvesse võetakse iga omavalitsuse elanikkonda, asustustihedust ja teenuste taset.Praegu võtavad omavalitsuste rahakotist suurima tüki hariduskulud, mis on pannud mitmed vallad keeruliste väljakutsete ette ja sunnivad tegema valusaid ümberkorraldusi. Sotsiaaldemokraadid peavad oluliseks, et lapsed saaksid kodulähedases koolis õppida vähema 6. klassini. Maakoole tuleb täiendavalt riigieelarvest toetada.


Seadus tuli korteriühistutele appiKorteriomandi- ja korteriühistuseadus hakkas kehtima 1. jaanuaril 2018. Käesoleva aasta veebruarist jõustunud korteriomandi- ja korteriühistuseaduse ning teiste seaduste muutmise seadusega soovib seadusandja lahendada aktuaalsemaid küsimusi, mis alates seaduse jõustumisest on praktikas tekkinud.
Vahur Kivistik, vandeadvokaat, Aliina Seppo, jurist, advokaadibüroo Hansalaw
Täpsustatakse korteriomandite loomise tehingu tingimusi, viiakse sisse täpsustused korteriühistu täiendava nime tingimuste suhtes, et vältida olukorda, kus registrisse kantud korteriühistu täiendav nimi on eksitav korteriomandite asukoha suhtes. Nähakse ette majandamiskulude tasumisega viivitamisel viivise ja sissenõudmiskulude regulatsioonimuudatused, sest klassikaline võlaõigusseaduse regulatsioon korteriühistu ja korteriomaniku vahelisele suhtele praktikas ei sobi.
Ka soovitakse võimaldada kohalikel omavalitsustel luua korteriomandit ja korteriühistut puudutavate vaidluste lahendamiseks lepitusorgan, mis tegutseks lepitusseaduse alusel. Tegemist oleks kohtuvaidluse alternatiiviga, mille eesmärk on lahendada osapoolte vahel tekkinud erimeelsused soodsamalt ja kiiremini.
Lisaks ülalkirjeldatule on ette nähtud veel mõned muudatused, millest täpsemalt juba allpool.
Kinnisasja jagamine ja korteriomandi moodustamine
Muudatuste eesmärk on võimaldada kinnisasja jagada ja korteriomandit moodustada selliselt, et korteriomandite registriosasid kummagi tehingu puhul vahepeal ei suleta. Samuti on võimalik jätkata selle korteriühistu tegevust, mis juba kinnisasja jagamisel või korterihoonestusõiguse puhul tegutseb. Senise õiguse alusel oli samuti võimalik viidatud tehinguid teha, kuid need kippusid kujunema keeruliseks ja ajamahukaks. Korteriomandi- ja korteriühistuseaduse (KrtS) tehtavad muudatused peaksid aitama viia asjaajamise efektiivsemaks.
Praktikas on võimalik uusi korteriomandeid luua kahel viisil.
Esimene on teha seda senise kaasomandi eseme arvel (näiteks pööningukorterid) ning teine on senise korteriomandi jagamine. Korteriomandi- ja korteriühistuseaduse §-i 8 viidi sisse muudatused ehk jagamine omaniku poolt. See tähendab, et ainuomanik saab korteriomandit moodustada, kui selline tehing on notariaalselt tõestatud. Tegemist on sarnase käsitlusega nagu kinnisasja moodustamine kaasomanike poolt. Nimetatud seaduse § 9 täiendati selliselt, et viidi sisse kohustus saada kõigi korteriomanike kokkulepe selleks, et luua korteriomand kaasomandi eseme arvel. Juhul kui esineb korteriomanikke, kes ei anna nõusolekut senise korteriomandi jagamiseks, on võimalik tahteavaldus asendada kohtulahendiga. Samas lahendis saab kohus vajaduse korral muuta ka muid eriomandi kokkuleppe tingimusi, et kõigi korteriomanike õigused oleksid uues olukorras tagatud.
Kirjeldatud muudatuste eesmärk on tagada, et võimalik erimeelsus korteriomanike vahel lahendatakse enne uue korteriomandi kandmist kinnistusraamatusse.
Seaduses sõnastati selgemalt reegel, et juhul, kui korteriomand luuakse senise korteriomandi arvelt, peab sellisel korteriomandil olema eraldi ligipääs. Kirjeldatud reegel oli olemas ka senises õiguses, kuid ikkagi loodi korteriomandeid, millele ligipääs anti läbi teise korteriomandi koos servituudiga. Taoline ligipääs ei ole seaduse eesmärgiga kooskõlas. Notar peab kontrollima, et eraldiseisev ligipääs oleks tagatud, kui korteriomand luuakse senise korteriomandi arvelt.
Korteriühistu täiendav nimi
Korteriomandi- ja korteriühistuseaduse jõustumisega loodi ka eraldi korteriühistute register. Korteriühistu nimi ja selle täiendav nimi on reguleeritud KrtS §-ga 19, mille lõike 1 kohaselt nähakse ette, et korteriühistu nimi koosneb kinnisasja aadressist ja täiendist „korteriühistu“.
Täiendav nimi on oluline nendele korteriühistutele, mis olid juba olemas enne KrtS-i ning soovisid jätkata tegevust harjumuspärase nimega. Samuti on mugav kasutada täiendavat nime, kui see on lühem seadusjärgsest nimest.
Kehtima hakanud muudatuste järgselt lisatakse täpsustav tingimus korteriühistule täiendava nime kasutamiseks. Muudatus on vajalik juhul, kui korteriomandite asukohas tänava nime muudetakse ja korteriühistu täiendav nimi on seotud selle tänava nimega, ja see võimaldab kanda korteriühistu registrikaardile korteriühistu aadress ka juhul, kui see langeb kokku korteriomandite asukoha aadressiga.
Täiendavat nime on korteriühistul lubatud kasutada tingimusel, et see piisavalt eristaks teda kõikidest teistest registrisse kantud juriidilistest isikutest ega oleks eksitav korteriomandite asukoha suhtes, sätestab KrtS § 19 lõige 4.
Seadusemuudatus paneb korteriühistule kohustuse hoida täiendav nimi ajakohasena, sest täiendav nimi ei muutu automaatselt. Seega olukorras, kus korteriühistu teab, et tema nimi muutub automaatselt seoses kinnistusraamatusse viidava muudatuse tulemusel (näiteks aadressi muudatuse puhul), siis täiendav nimi tuleb korrigeerida või loobuda selle kasutamisest korteriühistu enda initsiatiivil.
Majandusaasta aruande esitamine
Seadusandja on otsustanud kaotada majandusaasta aruande esitamise nõude ka kuni kümne korteriomandiga korteriühistutele, mis on valinud endale juhatuse. Muudatuse eesmärk on võrdsustada ning lihtsustada kõigi väiksemate korteriühistute raamatupidamise nõudeid, kuna ei ole põhjendatud eristada korteriühistuid, mida juhivad korteriomanikud ühiselt, ja neid, kes on valinud endale juhatuse.
Lisaks majandusaasta aruande esitamisega seotud muudatustele on korteriomandi- ja korteriühistuseaduse §-s 50 ette nähtud ka muutused seoses kassapõhise raamatupidamisega.
Seni olid majandusaasta aruande esitamisest vabastatud kuni kümne korteriga korteriühistud, kui ühistut juhtisid korteriomanikud ning nad esindasid ühistut ühiselt. Sellised ühistud võisid pidada kassapõhist raamatupidamist. Nüüdsest on ette nähtud, et kuni kümne korteriga korteriühistud, kellel on juhatus, võivad samuti pidada kassapõhist raamatupidamist ja jätta aruande esitamata. Muudatus ei kehti ühistute puhul, kellel on kuni kümme korterit ja valitud ühistu juhtimiseks valitseja. Kirjeldatud erisus nähakse ette põhjusel, et valitseja on üldjuhul professionaal, kel on vajalikud teadmised ja oskused vastavalt aruandeid esitada. Lisaks aitab see korteriomanikel paremini kontrollida valitseja tegevust.
Majandamiskulude võlgnevused ja sissenõudmiskulude hüvitamine
Korteriomandi- ja korteriühistuseaduses sätestati seadusjärgne korteriühistu pandiõigus, millega on tagatud korteriühistu nõue korteriomaniku vastu.
Pandiõiguse eesmärk on võimaldada korteriühistul oma nõue maksma panna ka siis, kui korteriomandile on seatud hüpoteek, mis ületab korteri väärtust. Muudatuse eesmärk on täpsustada pandiõiguse suurust, mille kohaselt on piiratud lisaks eelmise majandusaasta majandamiskulude summale ka 50% täitemenetluse tulemist või pankrotimenetluses makstavast summast. Muudatuse sisseviimisega soovitakse kaitsta võlgniku võlausaldajaid, et anda neile võimalus saada osa jagatavast rahast.
Kuni 1. veebruarini 2023 kehtinud korteriomandi- ja korteriühistuseaduse § 42 viitas sissenõudmiskulude hüvitamise suhtes võlaõigusseadusele. Kuna korteriühistu ja -omaniku suhe ei ole klassikaline võlaõiguslik suhe tarbija ja majandus- või kutsetegevuses tegutseva isiku vahel, ei sobi võlaõigusseaduse regulatsioon lahendama sissenõudmiskulude hüvitamise küsimust korteriühistu ja -omaniku vahelisele suhtele. Seega nähti muudatustega ette, et sissenõudmiskulude suurus sõltub nõude suurusest.
Uue regulatsiooni kohaselt selgitatakse §-s 42, et viivisearvestus toimub samas suuruses, nagu näeb ette võlaõigusseaduse § 113 lõike 1 teine lause, kuid teistsugune viivise määr on võimalik eriomandi kokkuleppes. Samuti nähakse ette sissenõudmiskulude hüvitamise kulude piirmäärad (sõltuvalt sissenõudmiskulu suurusest).
Veel lisati korteriomandi- ja korteriühistuseaduse §-le 42 lõige 3 võlaõigusseaduse § 1132 lõike 4 eeskujul ning selle eesmärk on reguleerida olukorda, kus korteriühistu saab nõuda viivist ja sissenõudmiskulude hüvitise määra ületava kahju hüvitamist üksnes erandlikel asjaoludel, näiteks kui sissenõudmistoimingud on olnud erakordselt keerukad.
Vaidluste lahendamine
Ehkki Riigikohus on asunud seisukohale, et seni kehtinud seaduse kohaselt tuli korteriühistu majandamiskulude nõuded lahendada hagita menetluses, siis alama astme kohtute praktikas lahendatakse korteriühistute majandamiskulude nõudeid nii hagimenetluses kui ka hagita menetluses. 1. veebruaril jõustunud muudatuste eesmärk on sätestada üheselt arusaadavalt, et korteriomanike majanduskulude nõuded lahendatakse hagita menetluses ning kaasatakse vaid asjassepuutuvad korteriomanikud. Sisse viidi ka riigilõivuseaduse muudatused, et soodustada korteriühistute nõuete esitamist maksekäsu kiirmenetluses.
Muudatustega nähakse kohaliku omavalitsuse üksustele ette võimalus moodustada lepitusorgan, mis hakkab tegutsema lepitusseaduse alusel. Eesmärk on vähendada kohtute töökoormust ning anda korteriomanikele võimalus saada vaidluste lahendamisel abi kohalikult omavalitsuselt. Lepitusorgan aitaks poolte vahel esineva vaidluse lahendada kiiremini ning odavamalt.
Kirjeldatud muudatustega seoses täiendatakse KrtS-i peatükiga 61. Kehtiva lepitusseaduse kohaselt võib lepitajaks olla füüsiline isik, kes on vandeadvokaat või notar. 1. veebruaril jõustunud KrtS §-s 63¹ võimaldab aga kohaliku omavalitsuse üksusel luua korteriomandi ja korteriühistuga seotud vaidluste kohtuväliseks lahendamiseks komisjon. Komisjonil on õigus kohustada korteriühistut osalema lepitusmenetluses ja see viib menetlust läbi lepitusseaduse sätete kohaselt.
Komisjon on lepitusseaduse mõistes lepitusorgan. See tähendab, et lepitusorgani poolt kinnitatud kokkulepe on pooltele täitmiseks kohustuslik, sätestab lepitusseaduse § 28 lõige 1. Lepitusorgani poolt kinnitatud kokkulepe on täitedokument, mille täitmiseks on võimalik pöörduda kohtutäituri poole. Kui pooled lepitusmenetluses kokkulepet ei saavuta, on pooltel võimalik lahendada vaidlus kohtus.
Korteriomandiga seotud piiratud asjaõigused
Piiravad asjaõigused on koormatised, näiteks ostueesõigus või eelmärge.
Korteriomandi- ja korteriühistuseaduse muutmiseks viidi sisse muudatusi ka asjaõigusseadusse, mille eesmärk on alates 1. veebruarist 2023 leevendada piiratud asjaõiguste lõpetamise ning hüpoteekide käsutamise vorminõudeid. Näiteks saab edaspidi piiratud asjaõiguse kustutada selliselt, et õigustatud isik annab selleks kas notariaalselt kinnitatud või digitaalselt allkirjastatud nõusoleku. Pooled ei pea pöörduma eraldi notari poole ja tasuma notari tasu, vaid kande kustutamiseks on võimalik esitada avaldus digitaalselt kinnistuportaali kaudu.
Sarnane muudatus on ette nähtud maksuhalduri poolt maksumenetluses seatud kohtuliku hüpoteegi kustutamiseks. Maksuhaldur saab esitada avalduse kande kustutamiseks ning selleks ei ole vaja kinnisasja omaniku nõusolekut.
Nimetatud muudatuste tegemisel on arvesse võetud, et vorminõuete leevendamisega esineb teatud risk eelkõige isiklike kasutusõigustega. Isiklikku kasutusõigust kasutatakse üldjuhul olukorras, kus vanem isik soovib jätta elamu kellelegi teisele (näiteks lastele), aga seda tingimusel, et tema elab selles kuni surmani. Selline kanne on samuti piiratud asjaõigus. Isiklikku kasutusõigust saab ka edaspidi kustutada vaid siis, kui selline avaldus on notariaalselt tõestatud. Nii nähakse ette notari kontroll, millega ei kontrollita ainult õigustatud isiku allkirja õigsust, vaid tõestatakse kindla isiku avaldust ning selgitatakse isikule kasutusõiguse kustutamise tagajärgi.
Kirjeldatud muudatused on tervitatavad ning jääb üle vaid jälgida, kas jõustuvad muudatused aitavad ka tegelikult praktikas korteriühistute ja -omandite igapäevaseid küsimusi lahendada.


Timber.ee teeb metsaturu mainekahjurite seas harvendusraietKõik, mis aitab heitlikus maailmas stressi maandada, on inimeste seas oodatud nii otse kui ka alateadlikult. Usaldusväärne teenusepakkuja vähendab iga asjaajamise keerukust ja samal ajal suurendab selle tõhusust. Metsaäri on usaldusäri … kuigi mõnele võib tunduda nende kahe sõna vahele võrdusmärgi panek naljategemisena. Võitlus metsasektori usaldusväärse kuvandi nimel on AS-ile Timber südameasi ja süda on hea teejuht.Kui asjade kordaminekuks soovib vanarahvas näiteks okast kurku, siis AS-i Timber meeskond teab, et müüjale nende oksjoni lõppedes okast hinge jääda ei tohi ega tohi üleliigseid oksi metsa alla jätta ka raieõiguse enesele oksjoniga võitnud ettevõte. Ja ega jää ja jätagi. Kujundlikult – kui majandatav mets vajab kasvamiseks ja terve püsimiseks valgustusraiet, siis Timber AS-i meeskond tegeleb päevast päeva teavitustööd tehes nii metsaäri mainekahjurite liigkasuvõtu ja hoolimatuse harvendamisega, kui ka rohu leidmisega hellaks tehtud ja heidutatud metsaomanike hirmudele. Klientidele ja koostööpartneritele pakutakse kindlustunnet ja võimalusi.

Hirmul on suured silmad igas suunas

Erinev kartus on nii müüjal kui tegelikult ka ostjal. Hirmud on nii tehingueelsed, kui seotud ka ülestöötamisega. Ning inimeste hirm ja eelarvamused ei ole tingitud ainult metsaäri üldisest salapärasest aurast ja kollektiivses teadvuses juurdunud stereotüüpidest. On ka ärevus oksjoni kui ühe uudse müügivõimaluse pärast. Ning mis seal salata – inimene tänavalt suhtub ettevaatusega ka võimalusse müüa oma kallist vara just AS-i Timber oksjonikeskkonnas. Võõras värk teeb alati ettevaatlikuks. Tänapäeval öeldakse, et elad infosulus.
Metsaomanikule on tema mets tänaseni olnud tõenäoliselt – kellele roheline pensionifond, kellele saab pärast õnnestunud müüki elupäästjaks, koduloojaks, talukoha taastajaks või muu eluunistuse täitjaks. Ning kuklas peabki koputama tunne, et müügiotsus peab olema vastutustundlik. Ajaloolise taustaga kaasikut ei tohi tundmatule tahtjale anda ja ammugi poolmuidu. Tahaks ikka õppida teiste vigadest, mitte ise tagantjärele tark olla, unistab iga metsaomanik.
Kuidas õnnestub metsaomanikul vältida ebaõiglast müügihinda, varjatud kulusid, ostja kõikvõimalikku skeemitamist, lepingute mitmetitõlgendatavust või kuidas üleüldse metsamüügiga algust teha, on siin kõige olulisemad mureküsimused. Pealegi – kui müük juba peavalu tekitab, siis ootamatute raieprobleemide lahendamine oleks üle mõistuse takistus. Mida teha, kui midagi viltu läheb, aga raieõiguse ostja hilisemast vastusest hoidub? Levib uskumus, et metsafirmadel on ju rahad ja võimalused taga, nad saavad palgata parimad juristid, kes su maatasa teevad. Ja oledki üksi, kui sinu soovidest kinni ei peeta.Meediast ikka aeg-ajalt kõrvu jääb, et organiseeritud kelmus viib igal aastal metsaomanike taskust miljoneid. Keegi ei tahaks olla kannatanu.

Pettasaamise hirmu välja ei juuri

Kõige teravam on kahtlemata metsaomaniku kartus igal sammul kelmuse ohvriks langeda, sest oma metsa ja maa väärtust on inimesel väga tihti keeruline ise hinnata. Alalhoidlik inimene tunneb oma vara müües alati huvi, millal ta raha saab – olgu kaubaks korter, auto või mets. Et raieõiguse ostjatelt on müüjal võimalik enne sae käima tõmbamist kogu summa pangaarvele saada, on tegelikult juba üsna levinud info. Kui see müügiotsust tagant tõukab, pakutakse raha rõõmuga ja kohe, olgugi et vähem, kui mets tegelikult väärt on. Teinekord jälle müüakse raiet nö „väljatuleku peale“, et täpne arvestus tehakse peale raiet. Probleem on siis aga selles, et ostja kulud näidatakse suured ja müüja materjal, mis välja tuleb, alati tegelikkusest kehvem. Ebaausad oskavad petta küll.
Metsamüüjal ei ole kindlustunnet, et ta saab tegelikult oma metsaraie või metsakinnistu eest omaniku huve arvestava ehk õiglase hinna. Seda muidugi juhul, kui üldse märkab enesele selle kriitilise küsimuse enne tehingu sooritamist esitada. Või on kuulunud näiteks metsakorralduskavast, mis pole väiksemale kui 5 ha suurusele metsale kohustuslik. Veel tänapäevalgi leidub palju metsaomanikke, kelle jaoks on mets vaid suurem puude kogu, või kes arvavad, et metsa oskuslik majandamine on ilmtingimata keerulisem kui kvantfüüsika. Noh – neil võib isegi õigus olla.
Omakasupüüdlike telefoniterroristide mõjutustegevus suudab heausksele eakale inimesele üsna kerge vaevaga hinge süstida kahtlusepisiku – äkki tõesti pole minu mets rohkem väärt? Ning kui väidetavalt on puistut ähvardamas ka naaberkinnistult leviv üraskiprobleem ja raadios öeldi ka, et kõik pannakse kaitse alla, raiumine keelatakse ning riiklikke toetusi pole ette näha, kahaneb praegune väärtus ju olematuks. Ja kuidas ma tean, mida oleks vaja kahjurite tõkestamiseks ette võtta, ning niikuinii ei oska ise õigeid töövõtteid valida. Ning kas üldse õnnestubki loodust peatada…? Mis selle linnurahuga on ja kui kaua see meil Eestis kestab? Kiire tehing võtaks müügiga seotud mure kiiremini õlult maha ning hoiaks vererõhu normis ja mõistuse korras.
Pidevate helistajate (äärmuslikel juhtudel isegi aastatepikkusele) survele, kuid tegelikult allapoole arvestust hinnale vastu panna, on seda raskem, mida vähem on metsaomanikul oma metsast või metsakinnistust tegelikkusele vastavaid teadmisi. Ja kohe midagi palju saada, tundub igaühele loomupäraselt ahvatlev väljavaade. Omaniku jaoks sügavalt kahjulik tehing on kerge jõustuma, kui tal pole kunagi näiteks kümmet tuhandet eurot korraga olnud, aga homme oleks pangaautomaadist võimalik see juba välja võtta.

Kus hirm kõige suurem, seal abi kõige selgem

Selgus tehingu tingimuste osas, hea suhtlus, erialane nõu ja metsaomaniku huvide väärtustamine on vahendid, millega oksjonikorraldaja metsamüügi tehingu osapooli nende valiku õigsuses veenab ja kirjeldatud hirme maandab. Kunagisest pealtnäha metsaturul vastuvoolu ujujast AS-ist Timber, on tänaseks saanud autoriteetne teenusepakkuja, kelle kaubamärk timber.ee võrdub kvaliteediga ning ettevõte on enesele võtnud ostu-müügitehingus vastutuse oksjoni mõlema osapoole eest. See paistab turul erisusena silma. Timber julgeb avalikult rääkida-kirjutada metsaäri probleemidest ning ollakse kokkuvõttes sektori suunanäitaja. Tõenäoliselt tunneb Eesti metsaomanik ennast metsamüüki kavandades aktsiaseltsi Timber sisulugudes ära ning saab ohuolukordadega samastuda. Ühtlasi saab sealt kindlustunde, et kui teised on ka oma eelteadmisega sama kehvas seisus olnud, ning metsamüük on võimalik tegelikult õnneliku, kui mitte üle ootuste lõpuga, siis miks peaks seekord halvemini minema. Ja ega peagi.

Kuidas ma tean, et ikkagi just oksjoniga saavutan müües omale kõige õiglasema tulemuse?

Internetioksjon on Eesti turul võimalus, mida paljud metsaomanikud veel ei tea või vähemalt ei julge kasutada. Et see klassikalise oksjoni digiversioon on ainult IT-meestele ja noortele inimestele, on kindlasti tühi mure.
Metsaoksjonikeskkonna Timber.ee metsaspetsialisti Marcel Lahe sõnul tekib inimestel rohkem hirme siis, kui nad enda jaoks võõra teema, metsamaa või raieõiguse müügi planeerimise ette võtavad. Aga Timber.ee teenus need hirmud suures osas maandab. Ta kommenteerib: „Oksjoni korraldamine on ikka soodsaim variant - sisuliselt on raieõiguse oksjon mitu hanget ühes pakendis: 1. metsast saadava materjali enampakkumine; 2. metsatöödele ja transpordile vähempakkumine. Metsafirma, kes oskab need kaks osa kõige paremini korraldada, saabki omanikule kõige rohkem maksta. Omanik oma peaga nullist alustades kindlasti sama häid tingimusi välja kaubelda ei suuda.“
Timber.ee metsaspetsialistid rõhutavad alati, et nad konsulteerivad metsaomanikke tasuta. Klient võib kindel olla, et peale 5% lõpphinnast, mis Timber AS endale saab, oksjonitehinguga mingeid peidetud kulusid ei kaasne. Metsakinnistu müügil tasub notaritasu Timber AS ja oksjonivõitja, mitte müüja. Oksjoni tulemusega ei manipuleerita. Raieõiguse müügi korral alla alghinna tulevane ostja pakkuda ei saa, aga klienti mitterahuldavat alghinda raieõiguse või kinnistu müügi korral ei määratagi. Alghinnaga leidmiseks ei loodeta hea õnne peale, vaid selle arvutamisel võetakse arvesse peale omaniku soovi ka kehtiva metsakorralduskava sisu ja paljusid teisi puutuvaid tegureid. Kinnistute oksjonil ei pea kinnistu omanik alghinnast madalama pakkumisega nõustuma. Seega liigset hinnariski metsa- või metsakinnistu omanikule ei ole. Oksjoniga on võimalus saada mitte ainult turuhinda, vaid sellest ka oluliselt kõrgemat tulemust, ning see on kindlasti suurim üllatus, mida metsaomanikele pakkuda on võimalik. Metsamüügiga esimest korda kokku puutunud inimesed on muide öelnud, et oksjoniprotsessi keerulisus ei vasta tegelikult tõele. Praktikas on vaja vaid metsateatis ära teha, veidi oodata ja nii ta läheb…

Kas oksjonil osaleval metsamüüjal pole tõesti mingit riski?

Võiks arvata, et oksjoniäriga seotud hirmu tekitab teadmine, et metsamaterjali või kinnistu omanik annab kontrolli käest, kuna ei saa õnnestunud oksjoni korral müügist taganeda. Näiteks kui ostjaks osutunu talle isiklikult tagantjärele ei meeldi, või raiega, laoplatsiga, väljaveoteedega tekivad mingid probleemid.
Vastab tõele, et kinnistuoksjoni võidab parima hinna pakkuja ning pimepakkumise meetodil. Raietel on pakkumised üksteise peal otse-eetris näha. Timber AS-i metsaspetsialist Marcel Lahe selgitab: „Tuleb pisut eraldada kahte tegevust - kinnistu müüki ja raieõiguse müüki. Kinnistu müügi puhul antaksegi kogu kontroll, vastutus jms üle järgmisele omanikule. Nagu korteri või maja müügi puhul – vanal omanikul ei jää mingit õigust öelda uuele omanikule, mis värvi ta peab seinad värvima või milliseid lilli aeda istutama. Kui asi on müüdud, siis on see uue omaniku otsustada. Samamoodi on ka metsakinnistuga.“
Lahe: „Raieõiguse müügi puhul on jah kindlasti oluline, et kõik tööd teostataks vastavalt metsaseadusele, raie-eeskirjadele ja metsanduse heale tavale. Et ostja isiklikult meeldib, ei taga, et raietööd saavad teostatud korrektselt, sinna vahele võrdusmärki tõmmata ei saa. Pigem isegi vastupidi - professionaalsed metsamehed on metsamehed ja harilikult ei viitsigi omanikega suhelda, sest suur osa suhtlusest kulub metsaomanike harimisele metsanduse vallas, kauplemisele, helistamistele, kohtumistele jne. Mõne aja möödudes harilikult tehingut tule ei ega tule ka infot, miks seda ei toimunud. Kõik see on aja ja rahakulu. Kokkuhoid metsaomanikega mittesuhtlemiselt võimaldab neil metsameestel raie eest omanikule oksjonil aga rohkem maksta.“
„Kui on keerulisem töö, kus tõlgendamisruum laiem, näiteks hooldus-harvendusraie, siis oleme lepingutesse pannud lisatingimusi, mida metsafirma peab täitma. Näiteks harvenduse puhul tuleb välja lõigata kehvemad puud ja jätta paremad kasvama, kuigi metsafirmad eelistaksid loogiliselt vastupidist,“ lisab Lahe. Ta tuletab meelde, et raietöödele teostab sõltumatut järelvalvet ka Keskkonnainspektsioon, millel on vastavad hoovad sundida metsafirmasid oma vigu parandama.
„Timber AS-i esindaja eeldab, et metsafirma teeb oma raietööd korrektselt, aga probleemide (näiteks üleraie) ilmnemisel oleks metsaomanikul omal käel väga keeruline sundida metsafirmat endaga isegi maha istuma probleemide lahendamiseks. Turul on teada, et meie aga oleme ka paaril korral kohtusse pöördunud metsaomaniku õigusi kaitstes ja meiega ei tasu tüli üles kiskuda :),“ ütleb Lahe enesekindlalt ning tundub, et ta teab, millest räägib.
Koostöö AS-iga Timber tähendab nii julgeolekugarantiisid kui ka võimalusi. Kui ka Sina soovid oma raieõigusele või metsakinnistule õiglast hinda, samuti vajad kindlustunnet lepingute sõlmimisel ja raietöödel, võta ühendust Timber AS-i kogenud spetsialistidega!

Helista meile 6665050 või kirjuta info@timber.ee
AS Timber
www.timber.ee
Narva mnt 36, Tallinn


Timber.ee teeb metsaturu mainekahjurite seas harvendusraietKõik, mis aitab heitlikus maailmas stressi maandada, on inimeste seas oodatud nii otse kui ka alateadlikult. Usaldusväärne teenusepakkuja vähendab iga asjaajamise keerukust ja samal ajal suurendab selle tõhusust. Metsaäri on usaldusäri … kuigi mõnele võib tunduda nende kahe sõna vahele võrdusmärgi panek naljategemisena. Võitlus metsasektori usaldusväärse kuvandi nimel on AS-ile Timber südameasi ja süda on hea teejuht.
Kui asjade kordaminekuks soovib vanarahvas näiteks okast kurku, siis AS-i Timber meeskond teab, et müüjale nende oksjoni lõppedes okast hinge jääda ei tohi ega tohi üleliigseid oksi metsa alla jätta ka raieõiguse enesele oksjoniga võitnud ettevõte. Ja ega jää ja jätagi. Kujundlikult – kui majandatav mets vajab kasvamiseks ja terve püsimiseks valgustusraiet, siis Timber AS-i meeskond tegeleb päevast päeva teavitustööd tehes nii metsaäri mainekahjurite liigkasuvõtu ja hoolimatuse harvendamisega, kui ka rohu leidmisega hellaks tehtud ja heidutatud metsaomanike hirmudele. Klientidele ja koostööpartneritele pakutakse kindlustunnet ja võimalusi.
Hirmul on suured silmad igas suunas
Erinev kartus on nii müüjal kui tegelikult ka ostjal. Hirmud on nii tehingueelsed, kui seotud ka ülestöötamisega. Ning inimeste hirm ja eelarvamused ei ole tingitud ainult metsaäri üldisest salapärasest aurast ja kollektiivses teadvuses juurdunud stereotüüpidest. On ka ärevus oksjoni kui ühe uudse müügivõimaluse pärast. Ning mis seal salata – inimene tänavalt suhtub ettevaatusega ka võimalusse müüa oma kallist vara just AS-i Timber oksjonikeskkonnas. Võõras värk teeb alati ettevaatlikuks. Tänapäeval öeldakse, et elad infosulus.
Metsaomanikule on tema mets tänaseni olnud tõenäoliselt – kellele roheline pensionifond, kellele saab pärast õnnestunud müüki elupäästjaks, koduloojaks, talukoha taastajaks või muu eluunistuse täitjaks. Ning kuklas peabki koputama tunne, et müügiotsus peab olema vastutustundlik. Ajaloolise taustaga kaasikut ei tohi tundmatule tahtjale anda ja ammugi poolmuidu. Tahaks ikka õppida teiste vigadest, mitte ise tagantjärele tark olla, unistab iga metsaomanik.
Kuidas õnnestub metsaomanikul vältida ebaõiglast müügihinda, varjatud kulusid, ostja kõikvõimalikku skeemitamist, lepingute mitmetitõlgendatavust või kuidas üleüldse metsamüügiga algust teha, on siin kõige olulisemad mureküsimused. Pealegi – kui müük juba peavalu tekitab, siis ootamatute raieprobleemide lahendamine oleks üle mõistuse takistus. Mida teha, kui midagi viltu läheb, aga raieõiguse ostja hilisemast vastusest hoidub? Levib uskumus, et metsafirmadel on ju rahad ja võimalused taga, nad saavad palgata parimad juristid, kes su maatasa teevad. Ja oledki üksi, kui sinu soovidest kinni ei peeta.Meediast ikka aeg-ajalt kõrvu jääb, et organiseeritud kelmus viib igal aastal metsaomanike taskust miljoneid. Keegi ei tahaks olla kannatanu.
Pettasaamise hirmu välja ei juuri
Kõige teravam on kahtlemata metsaomaniku kartus igal sammul kelmuse ohvriks langeda, sest oma metsa ja maa väärtust on inimesel väga tihti keeruline ise hinnata. Alalhoidlik inimene tunneb oma vara müües alati huvi, millal ta raha saab – olgu kaubaks korter, auto või mets. Et raieõiguse ostjatelt on müüjal võimalik enne sae käima tõmbamist kogu summa pangaarvele saada, on tegelikult juba üsna levinud info. Kui see müügiotsust tagant tõukab, pakutakse raha rõõmuga ja kohe, olgugi et vähem, kui mets tegelikult väärt on. Teinekord jälle müüakse raiet nö „väljatuleku peale“, et täpne arvestus tehakse peale raiet. Probleem on siis aga selles, et ostja kulud näidatakse suured ja müüja materjal, mis välja tuleb, alati tegelikkusest kehvem. Ebaausad oskavad petta küll.
Metsamüüjal ei ole kindlustunnet, et ta saab tegelikult oma metsaraie või metsakinnistu eest omaniku huve arvestava ehk õiglase hinna. Seda muidugi juhul, kui üldse märkab enesele selle kriitilise küsimuse enne tehingu sooritamist esitada. Või on kuulunud näiteks metsakorralduskavast, mis pole väiksemale kui 5 ha suurusele metsale kohustuslik. Veel tänapäevalgi leidub palju metsaomanikke, kelle jaoks on mets vaid suurem puude kogu, või kes arvavad, et metsa oskuslik majandamine on ilmtingimata keerulisem kui kvantfüüsika. Noh – neil võib isegi õigus olla.
Omakasupüüdlike telefoniterroristide mõjutustegevus suudab heausksele eakale inimesele üsna kerge vaevaga hinge süstida kahtlusepisiku – äkki tõesti pole minu mets rohkem väärt? Ning kui väidetavalt on puistut ähvardamas ka naaberkinnistult leviv üraskiprobleem ja raadios öeldi ka, et kõik pannakse kaitse alla, raiumine keelatakse ning riiklikke toetusi pole ette näha, kahaneb praegune väärtus ju olematuks. Ja kuidas ma tean, mida oleks vaja kahjurite tõkestamiseks ette võtta, ning niikuinii ei oska ise õigeid töövõtteid valida. Ning kas üldse õnnestubki loodust peatada…? Mis selle linnurahuga on ja kui kaua see meil Eestis kestab? Kiire tehing võtaks müügiga seotud mure kiiremini õlult maha ning hoiaks vererõhu normis ja mõistuse korras.
Pidevate helistajate (äärmuslikel juhtudel isegi aastatepikkusele) survele, kuid tegelikult allapoole arvestust hinnale vastu panna, on seda raskem, mida vähem on metsaomanikul oma metsast või metsakinnistust tegelikkusele vastavaid teadmisi. Ja kohe midagi palju saada, tundub igaühele loomupäraselt ahvatlev väljavaade. Omaniku jaoks sügavalt kahjulik tehing on kerge jõustuma, kui tal pole kunagi näiteks kümmet tuhandet eurot korraga olnud, aga homme oleks pangaautomaadist võimalik see juba välja võtta.
Kus hirm kõige suurem, seal abi kõige selgem
Selgus tehingu tingimuste osas, hea suhtlus, erialane nõu ja metsaomaniku huvide väärtustamine on vahendid, millega oksjonikorraldaja metsamüügi tehingu osapooli nende valiku õigsuses veenab ja kirjeldatud hirme maandab. Kunagisest pealtnäha metsaturul vastuvoolu ujujast AS-ist Timber, on tänaseks saanud autoriteetne teenusepakkuja, kelle kaubamärk timber.ee võrdub kvaliteediga ning ettevõte on enesele võtnud ostu-müügitehingus vastutuse oksjoni mõlema osapoole eest. See paistab turul erisusena silma. Timber julgeb avalikult rääkida-kirjutada metsaäri probleemidest ning ollakse kokkuvõttes sektori suunanäitaja. Tõenäoliselt tunneb Eesti metsaomanik ennast metsamüüki kavandades aktsiaseltsi Timber sisulugudes ära ning saab ohuolukordadega samastuda. Ühtlasi saab sealt kindlustunde, et kui teised on ka oma eelteadmisega sama kehvas seisus olnud, ning metsamüük on võimalik tegelikult õnneliku, kui mitte üle ootuste lõpuga, siis miks peaks seekord halvemini minema. Ja ega peagi.
Kuidas ma tean, et ikkagi just oksjoniga saavutan müües omale kõige õiglasema tulemuse?
Internetioksjon on Eesti turul võimalus, mida paljud metsaomanikud veel ei tea või vähemalt ei julge kasutada. Et see klassikalise oksjoni digiversioon on ainult IT-meestele ja noortele inimestele, on kindlasti tühi mure.
Metsaoksjonikeskkonna Timber.ee metsaspetsialisti Marcel Lahe sõnul tekib inimestel rohkem hirme siis, kui nad enda jaoks võõra teema, metsamaa või raieõiguse müügi planeerimise ette võtavad. Aga Timber.ee teenus need hirmud suures osas maandab. Ta kommenteerib: „Oksjoni korraldamine on ikka soodsaim variant - sisuliselt on raieõiguse oksjon mitu hanget ühes pakendis: 1. metsast saadava materjali enampakkumine; 2. metsatöödele ja transpordile vähempakkumine. Metsafirma, kes oskab need kaks osa kõige paremini korraldada, saabki omanikule kõige rohkem maksta. Omanik oma peaga nullist alustades kindlasti sama häid tingimusi välja kaubelda ei suuda.“
Timber.ee metsaspetsialistid rõhutavad alati, et nad konsulteerivad metsaomanikke tasuta. Klient võib kindel olla, et peale 5% lõpphinnast, mis Timber AS endale saab, oksjonitehinguga mingeid peidetud kulusid ei kaasne. Metsakinnistu müügil tasub notaritasu Timber AS ja oksjonivõitja, mitte müüja. Oksjoni tulemusega ei manipuleerita. Raieõiguse müügi korral alla alghinna tulevane ostja pakkuda ei saa, aga klienti mitterahuldavat alghinda raieõiguse või kinnistu müügi korral ei määratagi. Alghinnaga leidmiseks ei loodeta hea õnne peale, vaid selle arvutamisel võetakse arvesse peale omaniku soovi ka kehtiva metsakorralduskava sisu ja paljusid teisi puutuvaid tegureid. Kinnistute oksjonil ei pea kinnistu omanik alghinnast madalama pakkumisega nõustuma. Seega liigset hinnariski metsa- või metsakinnistu omanikule ei ole. Oksjoniga on võimalus saada mitte ainult turuhinda, vaid sellest ka oluliselt kõrgemat tulemust, ning see on kindlasti suurim üllatus, mida metsaomanikele pakkuda on võimalik. Metsamüügiga esimest korda kokku puutunud inimesed on muide öelnud, et oksjoniprotsessi keerulisus ei vasta tegelikult tõele. Praktikas on vaja vaid metsateatis ära teha, veidi oodata ja nii ta läheb…
Kas oksjonil osaleval metsamüüjal pole tõesti mingit riski?
Võiks arvata, et oksjoniäriga seotud hirmu tekitab teadmine, et metsamaterjali või kinnistu omanik annab kontrolli käest, kuna ei saa õnnestunud oksjoni korral müügist taganeda. Näiteks kui ostjaks osutunu talle isiklikult tagantjärele ei meeldi, või raiega, laoplatsiga, väljaveoteedega tekivad mingid probleemid.
Vastab tõele, et kinnistuoksjoni võidab parima hinna pakkuja ning pimepakkumise meetodil. Raietel on pakkumised üksteise peal otse-eetris näha. Timber AS-i metsaspetsialist Marcel Lahe selgitab: „Tuleb pisut eraldada kahte tegevust - kinnistu müüki ja raieõiguse müüki. Kinnistu müügi puhul antaksegi kogu kontroll, vastutus jms üle järgmisele omanikule. Nagu korteri või maja müügi puhul – vanal omanikul ei jää mingit õigust öelda uuele omanikule, mis värvi ta peab seinad värvima või milliseid lilli aeda istutama. Kui asi on müüdud, siis on see uue omaniku otsustada. Samamoodi on ka metsakinnistuga.“
Lahe: „Raieõiguse müügi puhul on jah kindlasti oluline, et kõik tööd teostataks vastavalt metsaseadusele, raie-eeskirjadele ja metsanduse heale tavale. Et ostja isiklikult meeldib, ei taga, et raietööd saavad teostatud korrektselt, sinna vahele võrdusmärki tõmmata ei saa. Pigem isegi vastupidi - professionaalsed metsamehed on metsamehed ja harilikult ei viitsigi omanikega suhelda, sest suur osa suhtlusest kulub metsaomanike harimisele metsanduse vallas, kauplemisele, helistamistele, kohtumistele jne. Mõne aja möödudes harilikult tehingut tule ei ega tule ka infot, miks seda ei toimunud. Kõik see on aja ja rahakulu. Kokkuhoid metsaomanikega mittesuhtlemiselt võimaldab neil metsameestel raie eest omanikule oksjonil aga rohkem maksta.“
„Kui on keerulisem töö, kus tõlgendamisruum laiem, näiteks hooldus-harvendusraie, siis oleme lepingutesse pannud lisatingimusi, mida metsafirma peab täitma. Näiteks harvenduse puhul tuleb välja lõigata kehvemad puud ja jätta paremad kasvama, kuigi metsafirmad eelistaksid loogiliselt vastupidist,“ lisab Lahe. Ta tuletab meelde, et raietöödele teostab sõltumatut järelvalvet ka Keskkonnainspektsioon, millel on vastavad hoovad sundida metsafirmasid oma vigu parandama.
„Timber AS-i esindaja eeldab, et metsafirma teeb oma raietööd korrektselt, aga probleemide (näiteks üleraie) ilmnemisel oleks metsaomanikul omal käel väga keeruline sundida metsafirmat endaga isegi maha istuma probleemide lahendamiseks. Turul on teada, et meie aga oleme ka paaril korral kohtusse pöördunud metsaomaniku õigusi kaitstes ja meiega ei tasu tüli üles kiskuda :),“ ütleb Lahe enesekindlalt ning tundub, et ta teab, millest räägib.
Koostöö AS-iga Timber tähendab nii julgeolekugarantiisid kui ka võimalusi. Kui ka Sina soovid oma raieõigusele või metsakinnistule õiglast hinda, samuti vajad kindlustunnet lepingute sõlmimisel ja raietöödel, võta ühendust Timber AS-i kogenud spetsialistidega!
Meiega saad kontakti, kui helistad 666 5050 või kirjutad info@timber.ee või vaatad www.timber.ee
AS Timber, Narva mnt 36 Tallinn.


BLM liikumine on ettevõtetelt saanud 82,9 miljardit dollarit annetusiMaailma suurimad ettevõtted rahastavad rassistlikku ja marksistlikku musta revolutsiooni kümnete miljardite dollaritega.
Mustude sotsiaalse õigluse marksistliku revolutsiooni (BLM) sädemest leegi sütitamiseks antud annetuste suurust näeb mõttekoja Claremont Institute'i BLMide rahastamise andmebaasist. Claremont Institute'i Center for the American Way of Life (CI Ameerika Eluviisi Keskus) alustas andmebaasi koostamist sooviga saada teada, millised ettevõtted ja organisatsioonid rahastasid 2020. aastal toimunud lääneriikide suurlinnade põletamisi, rüüstamisi ning märastemist, vahendab Breitbart.
Keskuse sõnul olid BLM liikumise eesmärgid 2020. midagi palju enamat kui lihtsalt "märatsemine ja vara hävitamine". "BLMide survekampaaniate, ahistamiste ja moraalse väljapressimise käigus toimus ilmselt korporatiivse Ameerika selle ajaloo kõige ulatuslikum lüpsmine," leiab mõttekoda.
"Kui tuua midagi võrdluseks, siis 82,9 miljardit dollarit on kokku suurem raha kui 46 Aafrika riigi sisemajanduse kogutoodang. (Aafrikas on kokku 54 riiki.) Ford Motor Company kasum oli 2022. aastal 23 miljardit dollarit.
82.9 miljardi dollari hulgas on 123 miljonit dollarit, mis anti otse BLM emaorganisatsioonidele.
Näiliselt mustade õigluse nimel toimunud märatsemist rahastasid paljud maailma tuntumad hiidettevõtted. Walmart andis BLMile ja sellega seotud "rassiõigluse" üritustele kokku sada miljonit dollarit. Amazon 169,5 miljonit dollarit. Hiljuti pankrotistunud Silicon Valley Bank 73,45 miljonit dollarit. Apple lisas 100 miljonit. Suurpank Wells Fargo eraldas musta ürituse jaoks 210 miljonit dollarit ja Deloitte 85 miljonit.
Üks maailma suurimaid varahaldusettevõtteid BlackRock paigutas suurlinnade rüüstamisesse, kaose külvamisse ja teistesse mustude õiglusega seotud üritustesse kokku 810 miljonit dollarit.
Claremont Institute selgitab, kuidas raha kasutati, märkides:
"Üleilmne võrgustik investeeris kümneid miljoneid dollareid tulevaste operatsioonide toetuseks. Osteti luksuskinnisvara, organisatsioonis võimutses onupojapoliitika, toetusi jagati erinevatele BLM liikumise osakondadele ja seotud revolutsioonilistele liikumistele. Lisaks käivitati suur poliitikute toetamise ühendus (poliitiline tegevuskomitee; PAC), mis toetas progressiusklikke poliitikuid, kes seisavad mustade vabastamise eest."
Miljoneid dollareid kulutatakse kampaaniatele, mille eesmärgiks on politsei rahast ilma jätmine. Liikumine "BLM koolis" kannab hoolt selle eest, et lastele õpetatakse võimalikult paljudes USA koolides kriitilist rassiteooriat, omasooiharust ja soomuutmist (queer theory); lisaks kuidas vihata iseennast, oma kaaslasi ja Ameerika Ühendriike.
Mõttekoja sõnul soovivad pahempoolsed vabaühendused ühiskonna äärmuslikult ümber muuta, mis normaalsete demokraatlike lahenduste kaudu oleks võimatu ja neist on saanud omamoodi varivalitsus.
Toimetas Karol Kallas


16 AASTAT VANGISTUST! Alutagusel sugulase mõrva korraldanud naine sai karmi karistuse, ülejäänud asjaosalised pääsesid kergemaltIda-Virumaal Alutaguse vallas Jõuga külas 49aastase Maie mõrva korraldanud Inge Pullat on verise loo keskne asjaosaline ning seetõttu sai ta ka kõige karmima karistuse.
Viru maakohus mõistis Aivo Vološin ja Inge Pullati vangi. Andres Pullat kinnimajja minema ei pea.
Viru maakohus mõistis täna Jõhvi kohtumajas peetud istungil süüdi Inge Pullati laiba rüvetamises ja mõrvas ning mõistis talle liitkaristuseks 16 aastat vangistust. Aivo Vološini tunnistas kohus süüdi kehalises väärkohtlemises, laibarüvetamises ja mõrvas ning mõistis talle liitkaristuseks 7 aastat vangistust. Arvutikelmuse katses mõistis kohus nii Inge Pullati kui ka Aivo Vološini õigeks.
Andres Pullati tunnistas kohus süüdi laibarüvetamises ning mõistis talle karistuseks rahalise karistuse 200 päevamäära ulatuses, s.o. summas 2660 eurot. Karistuse hulka arvati tema eelvangistuses viibitud kaks päeva ja lõplikult kuulub Andres Pullatil kandmisele rahaline karistus summas 2580 eurot 20 senti.
Samuti rahuldas kohus kannatanu tsiviilhagi ning mõistis Inge Pullatilt ja Aivo Vološinilt solidaardselt välja tsiviilhagi katteks 393 eurot.
Kadunud inimene leiti tapetuna
Õhtuleht on varasemalt kirjutanud, kuidas 2021. novembris, hingedepäeval, jäi Ida-Virumaal Alutaguse vallas asuvas Jõuga külas kadunuks 49aastane Maie Säär. Siis lähedased veel ei teadnud, et ta on tapetud. Mõrva tagamaad viisid uurijad mitme aasta tagusesse aega, kui Maie käis sugulastega kohut, kuna tema arvates oli ootamatult välja ilmunud ema käsitsi kirjutatud testament võltsing. Nii-öelda testamendis oli kirjas, et vana naine pärandab kogu oma maise vara õetütre pojale Andres Pullatile. Kohtus leidis kinnitust, et testament on võltsitud.
Põhjarannik kirjutas jaanuari algul, et süü omaks võtnud Vološin põhjendas oma tegu sooviga saada endale tapetu maa ja maja. Veel päev-kaks varem toimunud istungil ütles Vološin, et ei tunnista end milleski süüdi. Tapmisele suunanud teda vanamemm.
Aivo Vološinile  ja Inge Pullatile esitati süüdistus omakasu ajendil toime pandud tapmises ehk mõrvas. Süüdistuse järgi tapsid nad ülemöödunud aasta 2. novembril nendega sugulussidemetes olnud naise, et saada endale temale kuuluv kinnisvara. Tegemist oli põhjalikult läbimõeldud tegevusega. Välja oli selgitatud, mis ajal kannatanu elukaaslane kodust ära oli ning ka see, kas kannatanu kodu juures on valveseadmeid, mis võimaldaks hiljem kurjategijaid tabada.
Pikemalt saab juhtunust lugeda siit: Tapmises ja surnukeha rüvetamises süüdistatava memme kohtuasi jõudis lõpusirgele


Jõuga tapmise korraldaja saadeti 16 aastaks vangiViru maakohus mõistis nn. Jõuga mõrvaprotsessil kõige pikema vanglakarituse Inge Pullatile, kes väidetavalt kogu kuriteoskeemi välja mõtles. Tapmise toime pannud Aivo Vološin sai märksa lühema vangistuse. Ringkonnaprokurör Liina Pikma taotles süüdistuse järgi tapmise toime pannud Aivo Vološinile 8 aasta pikkust vanglakaristust. Inge Pullatile, kes süüdistuse järgi oli kogu kuriteo initsiaator ja korraldaja, küsis prokurör mõrva ja teiste kuritegude eest 20 aasta pikkust vangistust. See on raskeim karistus, mida karistusseadustik mõrva eest lubab määrata, kui mitte arvestada eluaegset vangistust. Kui Vološin ja Pullat olid kohtu all veel mitme paragrahvi alusel, nagu näiteks arvutikelmus, laiba rüvetamine jm, siis kolmandale süüdistatavale Andres Pullatile esitati süüdistus vaid laiba rüvetamises ning talle küsis prokurör aasta reaalset vangistust.
Viru maakohus mõistis neljapäeval Pullatile 16 ning Vološinile seitse aastat vangistust. Andres Pullatit karistati 2580 euro suuruse rahalise karistusega.
Inge Pullat ütles pärast istungit, et protsss nende üle oli ebaõiglane, Aivo Vološin kinnitas Põhjarannikule, et talle tundub karistus liiga ränk. Mõlemad lubasid otsuse edasi kaevata.
Alutaguse vallas Jõugal Lillemäe talus elanud Maie Säär jäi kadunuks 2021. aasta 2. novembril. Politsei pidas peagi kahtlustatavatena kinni Maie ema õetütre Inge Pullati (64), tema poja Andres Pullati (43) ning nendega koos elava hoolealuse Aivo Vološini (27). Süüdistuse järgi ei leppinud Inge Pullat sellega, et tal ei õnnestunud võltsitud testamendi abil Maielt ema maja välja petta.
Uurimine tuvastas, et 2021. aasta hingedepäeva õhtul läksid Pärnumaal elavad Inge Pullat ja Aivo Vološin Lillemäe tallu ning neil oli kokku lepitud, et Vološin tapab Maie, samal ajal kui Pullat valvab väljas, et keegi peale ei satuks. Vološin läkski majja, kus ta Maie surnuks kägistas. Süüdistusest selgub, et Maie laip pandi autosse, majast võeti veel kaasa kurjategijatele väärtuslikuna tunduvaid asju, kanad ja koer ning sõideti järgmisel päeval Inge Pullati Pärnumaal asuvasse tallu. Enne seda prooviti Maie pangakaardiga Iisaku pangaautomaadist ohvri kontolt raha võtta, kuid see ei õnnestunud.
Kaks päeva pärast tapmist mässiti surnukeha rohelist värvi koormakattesse ning visati see Pärnumaal metsa ühe kraavi pervele.
Siis pühendati juhtunusse ka Inge poeg Andres Pullat, kellega arutati, et laip sai halba kohta viidud. Nad sõitsid sinna, kuhu olid surnukeha poetanud, laadisid selle uuesti autole ning sõidutasid selle mujale ja viskasid teise kraavi serva.
Ent sellegagi ei jäädud rahule ning laip viidi lõpuks Viljandimaale, kus Põhja-Sakala vallas ühte vanasse kaevu uputati. Et laipa poleks näha, suruti sellele peale veel raske palk ja kivi, nii et surnukeha kadus vee alla.
Laiba asukoha näitas politseinikele ette Andres Pullat, kes toona kuritegu tunnistas, kuid hiljem eitas seda.


Ettevõtted saavad taotleda toetust küberturvalisuse parandamiseksEASi ja KredExi ühendasutus avas koostöös Riigi Infosüsteemi Ametiga 13. märtsil taotluste vastuvõtu ettevõtjate küberturvalisuse taseme tõstmiseks, mille kogueelarve on 865 000 eurot.Toetus on osa Euroopa Liidu Digital Europe programmi pilootprojektist, millega kasvatatakse väikese ja keskmise suurusega ettevõtjate võimekusi tulla toime küberrünnakutega ja ennetada neist tulenevaid majanduskahjusid.
„Küberintsidendid teevad ettevõtetele kahju nende suurusest hoolimata, rünnakud võivad tööstusettevõtte tootmise katkestada või arvepettuse järel rahalist kahju tekitada. Soovime selle toetuse abil aidata ettevõtetel teha oma IT-taristut turvalisemaks,“ rääkis ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister Kristjan Järvan. „Mõnel juhul tähendab see turvalistele pilveteenustele migreerimist, teisel puhul töötajate koolitamist ja kolmandal hoopis võrkude ümberehitamist. Just seetõttu tuleb toetuse saajal esmalt teha läbi küberturvalisuse kaardistus ning selle tulemusena valmiv teekaart on justkui rätseplahendus just konkreetse ettevõtte küberturvalisuse taseme tõstmiseks,“ lisas minister.
„Ma olen üsna kindel, et pea iga ettevõte on lahendanud väiksemaid küberintsidente. Tõsisemad rünnakud saavad aga seisma panna kogu firma ning läbimõeldud arvepettustega saab välja petta kümneid tuhandeid eurosid. Teame sellest aastast ühte väga tõsist küberrünnakut, mis halvas ettevõtete töö ning põhjustas enam kui 100 000 euro ulatuses kahju. Samamoodi on ettevõtjad kandnud raha pättidele, sest nad esitasid nii elutruid libaarveid. Seega küberruumis toimub kogu aeg asutuste küberturvalisuse proovilepanek,“ ütles RIA teaduse- ja koordineerimisosakonna juhataja Lauri Tankler.
Just seetõttu innustatakse küberpöörde projektiga väiksemaid ettevõtteid panustama enese küberturbesse.
EASi ja KredExi ühendasutuse juhatuse liikme Sigrid Harjo sõnul on ettevõtjate küberturvalisuse alaste võimekuste tõstmine digipöörde kontekstis kriitilise tähtsusega, et küberohud ei takistaks ettevõtjate tootmise toimepidevust näiteks igapäevatööd halvavate küberrünnakute näol. „Soovime, et meie ettevõtted pakuksid Euroopa Liidu keskmisest kõrgemat lisandväärtust ja oleksid digitaliseeritud ning tänaseks on juba iga ettevõte moel või teisel seotud digilahendustega. Äri toimimiseks tuleb neid kaitsta – ettevõte ei saa teenuseid pakkuda või on nende teenuste osutamine oluliselt häiritud, kui puudub ligipääs kliendibaasile või tellimuste keskkonnale,“ ütles Harjo.
Ta lisas, et küberpööre on esimeseks sammuks ettevõtetele küberturvalisuse teel. „Projekt on kaheastmeline, mille esimene tegevussuund on oma küberturvalisuse hetkeseisu hindamine, saamaks ülevaade kõige põletavamatest puudustest ja parandusettepanekutest. Toetuse teises etapis on võimalik ellu rakendada arendustegevusi, mis saavad põhitegevuse kõrval vähem tähelepanu, kuid mis aitavad ettevõtetel olla konkurentsivõimelised ja usaldusväärsed partnerid.“
Toetust rahastatakse Digital Europe programmi vahenditest. Taotlemine avati täna, 13. märtsil kell 9:00 struktuuritoetuse e-keskkonnas https://etoetus.rtk.ee/
Lisainfo programmi kodulehelt https://eas.ee/grants/kybertoetus/
RIA kodulehel on info Eestis tegutsevatest küberturvalisuse ettevõtetest, kelle abil vastav hindamine ehk teekaart luua. RIA veebist leiab ka näidise ja juhendi, mida peab küberturvalisuse hindamise teenust osutavad pakkujad seda tehes silmas pidama ja millist metoodikat kasutama.
Toetust saavad taotleda tööstusettevõtjad, hulgi- ja jaekaubandusettevõtjad, ehitusettevõtjad, veondus- ja laondusettevõtjad ning info- ja sideettevõtjad.


Omakasu eesmärgil mõrvanud ja laipa rüvetanud kurjategijad said süüdimõistva otsuseViru maakohus mõistis täna Jõhvi kohtumajas peetud istungil süüdi Inge Pullati laiba rüvetamises ja mõrvas ning mõistis talle liitkaristuseks 16 aastat vangistust.Aivo Vološini tunnistas kohus süüdi kehalises väärkohtlemises, laibarüvetamises ja mõrvas ning mõistis talle liitkaristuseks seitse aastat vangistust.
Arvutikelmuse katses mõistis kohus nii Inge Pullati kui ka Aivo Vološini õigeks.
Andres Pullati tunnistas kohus süüdi laibarüvetamises ning mõistis talle karistuseks rahalise karistuse 200 päevamäära ulatuses ehk 2660 eurot. Karistuse hulka arvati tema eelvangistuses viibitud kaks päeva ja lõplikult kuulub Andres Pullatil kandmisele rahaline karistus summas 2580 eurot 20 senti.
Samuti rahuldas kohus kannatanu tsiviilhagi ning mõistis Inge Pullatilt ja Aivo Vološinilt solidaardselt välja tsiviilhagi katteks 393 eurot.
Süüdistuse kohaselt tapsid Inge Pullat ja Aivo Vološin 2 novembril 2021 õhtul täpselt tuvastamata kellaajal Jõuga külas Alutaguse vallas Ida-Virumaal omakasu eesmärgil inimese, et saada endale ohvrile kuulunud talu.
Inge Pullat oli eelnevalt välja mõelnud tapmisplaani, kooskõlastanud selle Aivo Vološiniga ja teinud talle ettepaneku see plaan täide viia. Plaani kohaselt pidi Aivo Vološin naise tapma ning Inge Pullat jälgima samal ajal maja juures, et keegi kõrvaline nende tegevust ei satuks takistama.
2. novembril 2021 sõitsid Inge Pullat ja Aivo Vološin – viimane võttis kaasa pipragaasi – sõiduautoga isiku elukoha lähedusse ja parkis sõiduki isiku talust eemale. Aivo Vološin ja Inge Pullat läksid isiku elumaja juurde. Välisukse juures kohtas Aivo Vološin isikut ja laskis talle pipragaasi näkku ning seejärel lõi korduvalt tühja šampusepudeliga talle vastu pead, mille tagajärjel hakkas isiku peast ja ninast hakkas jooksma verd. Seejärel võttis Aivo Vološin kahe käega ohvri kaelast kinni ja kägistas ta surnuks. Aivo Vološini tegevuse ajal seisis Inge Pullat maja nurgal õues ning ootas, kuni Aivo Vološin on naise tapnud.
Seejärel otsisid Inge Pullat ja Aivo Vološin maja läbi ja võtsid 3. novembril 2021 majast ära minnes endaga kaasa ohvrile kuulunud esemeid, sealhulgas ASi SEB Pank pangakaardi koos roosat värvi kleepsuga märkmepaberiga, millel oli kirjas number 4979.
Lisaks esemetele tassiti auto tagaruumi ka isiku surnukeha ning seejärel sõitsid Inge Pullat ja Aivo Vološin oma elukohta Viluvere külas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal, jättes isiku surnukeha esialgu autosse.
Peale isiku tapmist kasutasid Inge Pullat ja Aivo Vološin isikule kuulunud ASi SEB Pank pangakaarti ja selle kaardi juures olnud roosale märkmepaberile kirjutatud PIN-koodi ning üritasid Iisaku alevikus Alutaguse vallas Ida-Virumaal sularahaautomaadist raha välja võtta, kuid teadmata põhjustel see ei õnnestunud.
4. novembril viisid Inge Pullat ja Aivo Vološin sõiduki tagaruumis oleva surnukeha sama Põhja-Pärnumaa valda Metsaküla teele, keerasid laiba koormakattesse ja jätsid selle võsasse, teest umbes 10 meetri kaugusele.
6. novembril sõitsid Inge Pullat, Aivo Vološin ja Andres Pullat surnukeha juurde, panid selle autosse ja viisid Põhja-Pärnumaa metsa Taarikõnnu tee äärde kraavi servale.
7. novembril sõitsid Inge Pullat, Andres Pullat ja Aivo Vološin tagasi Taarikõnnu tee metsa, kus võtsid kraavi servast surnukeha auto peale ja sõitsid Viljandi maakonda Põhja-Sakala valda Kurnuvere külla, kus peatuti põllutee ääres. Andres Pullat ja Aivo Vološin tassisid surnukeha autost välja ja viisid tee kõrval oleva kaevu juurde, mille sees oli redel. Mehed viskasid surnukeha kaevu. Seejärel pani Andres Pullat surnukeha peale suure raske puu ja Aivo Vološin viskas peale suure kivi, mille tagajärjel jäi laip vee alla ega olnud nähtav.
Kohtuotsus ei ole jõustunud.


16 aastaks vangi. Ahnusest mõrvanud ja laipa rüvetanud perekond mõisteti kohtus süüdiViru maakohus mõistis täna Jõhvi kohtumajas peetud istungil Inge Pullati süüdi mõrvas ja laiba rüvetamises ning määras talle liitkaristuseks 16-aastase vangistuse.
Aivo Vološini tunnistas kohus süüdi kehalises väärkohtlemises, laiba rüvetamises ja mõrvas ning mõistis talle liitkaristuseks seitsmeaastase vangistuse.
Arvutikelmuse katses mõistis kohus nii Inge Pullati kui ka Aivo Vološini õigeks.
Andres Pullati tunnistas kohus süüdi laiba rüvetamises ja mõistis talle karistuseks rahalise karistuse 200 päevamäära ulatuses ehk summas 2660 eurot. Karistuse hulka arvati tema eelvangistuses viibitud kaks päeva ja lõplikult kuulub Andres Pullatil kandmisele rahaline karistus summas 2580 eurot ja 20 senti.
Samuti rahuldas kohus kannatanu tsiviilhagi ning mõistis Inge Pullatilt ja Aivo Vološinilt solidaarselt välja tsiviilhagi katteks 393 eurot.
Süüdistuse järgi tapsid Inge Pullat ja Aivo Vološin 2021. aasta 2. novembri õhtul täpselt tuvastamata kellaajal Jõuga külas Alutaguse vallas Ida-Virumaal omakasu eesmärgil inimese, et saada endale ta kinnisvara – talu. Vološin tõmbas enne seda, 2021. aasta 9. juunil sõnalise konflikti käigus Jõuga külas Alutaguse vallas hiljem tapetut selja tagant juustest enda poole, millega tekitas ohvrile füüsilist valu.
Inge Pullat oli enne välja mõelnud tapmisplaani, kooskõlastanud selle Aivo Vološiniga ja teinud talle ettepaneku plaan täide viia. Plaani kohaselt pidi Aivo Vološin isiku tapma ja Inge Pullat jälgima samal ajal maja juures, et keegi kõrvaline nende tegevust ei satuks takistama.
2021. aasta 2. novembril sõitsid Inge Pullat ja Aivo Vološin – viimati mainitu võttis kaasa pipragaasi – sõiduautoga ohvri elukoha lähedusse ja parkisid sõiduki tema talust eemale. Aivo Vološin ja Inge Pullat läksid ohvri elumaja juurde. Välisukse juures kohtas Aivo Vološin ohvrit, laskis talle pipragaasi näkku ja seejärel lõi korduvalt tühja šampanjapudeliga talle vastu pead, mille tagajärjel hakkas ohvri peast ja ninast jooksma verd. Seejärel võttis Aivo Vološin kahe käega ohvri kaelast kinni ja kägistas ta surnuks. Aivo Vološini tegevuse ajal seisis Inge Pullat maja nurgal õues ja ootas, kuni Aivo Vološin tapmise ellu viib.
Seejärel otsisid Inge Pullat ja Aivo Vološin tapetu maja läbi ja 3. novembril võtsid majast ära minnes endaga kaasa ohvrile kuulunud esemeid, sealhulgas tema SEB panga kaardi koos roosa märkmepaberiga, millel oli kirjas arv 4979.
Peale esemete tassiti auto tagaruumi ka surnukeha. Seejärel sõitsid Inge Pullat ja Aivo Vološin oma elukohta Viluvere külas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal, jättes surnukeha esialgu autosse.
Pärast tapmist kasutasid Inge Pullat ja Aivo Vološin ohvrile kuulunud pangakaarti ja selle kaardi juures olnud PIN-koodi ning üritasid Iisaku alevikus Alutaguse vallas Ida-Virumaal sularahaautomaadist tapetu arvelduskontolt sularaha välja võtta. Teadmata põhjustel see ei õnnestunud.
4. novembril viisid Inge Pullat ja Aivo Vološin sõiduki tagaruumis olnud surnukeha sama sõidukiga Põhja-Pärnumaa valda Metsaküla teele, keerasid surnukeha koormakattesse ja jätsid võssa, teest umbes kümne meetri kaugusele.
6. novembril sõitsid Inge Pullat, Aivo Vološin ja Andres Pullat tuvastamata kellaajal oma elukohast Viluvere külast Põhja-Pärnumaa vallast Pärnumaalt sõiduautoga Põhja-Pärnumaa valda Metsaküla teele, kus teest umbes kümme meetrit eemal oli surnukeha. Andres Pullat, Aivo Vološin ja Inge Pullat võtsid surnukeha sõidukisse kaasa ning viisid Põhja-Pärnumaa metsa Taarikõnnu tee äärde kraavi servale.
7. novembril sõitsid Inge Pullat, Andres Pullat ja Aivo Vološin tuvastamata kellaajal oma elukohast Viluvere külast Põhja-Pärnumaa vallast Pärnumaalt sõiduautoga tagasi Põhja-Pärnumaale Taarikõnnu tee metsa, kus võtsid kraavi servast surnukeha autole. Seejärel sõitsid nad Viljandi maakonda Põhja-Sakala valda Kurnuvere külla, kus peatuti põllutee ääres. Andres Pullat ja Aivo Vološin tassisid surnukeha autost välja ja viisid tee kõrval oleva kaevu juurde, milles oli redel. Andres Pullat ja Aivo Vološin viskasid surnukeha kaevu. Seejärel pani Andres Pullat surnukeha peale suure raske puu ja Aivo Vološin viskas peale suure kivi, mille tagajärjel jäi surnukeha kaevus vee alla ega olnud nähtav.
Kohtuotsus ei ole jõustunud.


Mark Gerassimenko: aitab Keskerakonna korruptiivsest ainuvõimust Tallinnas! On aeg mittekodanike hääleõigus kaotadaJaak Allik on asunud kaitsma mittekodanike hääleõigust kohalike omavalitsuse valimistel. Tõepoolest on lahtine, kuivõrd aitab mittekodanike lõimumisprotsessile kaasa nende hääleõigusest ilma jätmine. Kuid üks asi on selge: Jaak Alliku „aritmeetilised“ argumendid ei päde.
Vigased arvutused
Härra Allik väidab, et jättes õiguse valida Tallinna linnavolikogu ainult Eesti Vabariigi kodanikele, tekitame olukorda, kus Vasakpartei nimekirjas kandideerinud poliitikud osutuks järgmises linnavolikogu koosseisus kaalukeeleks. No ei ole päris nii!
Tegin lihtsa arvutuse: liitsin kokku esimese kolme valimisringkonna ehk Tallinnas asuvate valimisringkondade hääletustulemusi erakondade kaupa. Nii sain teada, kui palju hääli on eri erakonnad saanud Tallinnas valimas käinud Eesti kodanikelt.
Nüüd oletame, et järgmistel kohalike omavalitsuste valimistel saavad hääletada ainult Eesti kodanikud ning nemad hääletavad täpselt sama erakonna poolt, mida nad eelistasid riigikogu valimistel. Lähtudes neist eeldustest, arvutasin D’Hondti meetodi abil, mitu kohta Tallinna linnavolikogus saaks erinevad erakonnad.
Selgus, et võidutseks Reformierakond 27 kohaga, kellele järgneks Keskerakond 20 kohaga. Eesti 200 pälviks 11 kohta, SDE ja EKRE kumbki 8 kohta ning viimasena pääseks linnavolikokku Isamaa 5 kohaga. Vasakpartei ja muud kremlimeelsed jõud aga ei ületaks 5% künnist! Õigupoolest nemad pole suutnud seda ületada isegi Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita valimisringkonnas, muudest Tallinna valimisringkondadest rääkimata.
Ainult Eesti kodanikele hääleõiguse jätmine kohalikel valimistel aitaks nii ära hoida kremlimeelsete jõudude pääsemise linnavolikokku kui ka murda Keskerakonna ainuvõimu - lõplikult ja tagasipöördumatult. Läbi aastate lõputuid korruptsiooniskandaale linnaelanikele toonud erakond jääks puhkama opositsioonipingile ning pealinnas tuleks võimule eestimeelne ja edumeelne Reformierakonna, Eesti 200 ja sotsiaaldemokraatide koalitsioon.
Ka Ida-Virumaal on ainsaks lootuseks päästa linnavolikogusid putinistide küüsi langemast on mittekodanikelt hääleõiguse äravõtmine.
Motiveerime mittekodanikke kodanikeks saama
Samuti eeldab Jaak Allik, et mittekodanikelt kohalikel valimistel hääleõiguse võtmine tekitaks trotsi, viha ja pettumust nii nende endi kui nende Eesti kodanikest sugulaste seas. Küllap peitub tema jutus tõetera.
Kuid samas tekiks mittekodanikel täiendav motivatsioon Eesti kodakondsuse omandamiseks! Eestis on Euroopa Liidu üks madalamaid naturalisatsioonimäärasid – aastas omandab alla 1% Eestis elavatest välismaalastest Eesti kodakondsuse. Võrdluseks: Rootsis on vastav näitaja 10%.
Paraku pole Eestis elavad mittekodanikud kuigi huvitatud Eesti kodanikeks saamisest. Jah, sõja tagajärjel on mõnevõrra kasvanud Venemaa kodanike arv, kes soovivad loobuda oma praegusest kodakondsusest ja saada Eesti kodanikeks. Kuid neid on ikka liiga vähe – sajad inimesed aastas, mitte tuhanded.
Eesti Vabariigi huvides on, et võimalikult rohkem Eestis püsivalt elavaid inimesi valdaks Eesti keelt, austaks, tunneks ja naudiks Eesti kultuuri ning oleks Eestile lojaalsed. Ning mis saab olla suuremaks lojaalsuse tõendiks kui Eesti kodakondsuse omandamine.
Mul endal on „halli“ passi valdajatest sugulasi, kel poleks midagi vastu Eesti kodakondsuse omandamisele, kuid neil puudub vajalik motivatsioon. Riik kindlasti peaks pakkuma rohkem võimalusi tasuta eesti keele õppeks. Kuid me ei tohiks loota ainult präänikule: inimesed mõnikord vajavad ka negatiivseid stiimuleid oma käitumise muutmiseks.
Kui meie selgelt ütleme välja, et ainult kodanikud saavad Eestis valida kohalike omavalitsuste volikogusid, siis me anname nii mõnelegi kodakondsuseta isikule või Venemaa kodanikule tõuke minna keelekursustele, sooritada edukalt keeleeksami, õppida tundma Eesti Vabariigi põhiseadust, anda lojaalsusvande Eesti Vabariigile ning saada täieõiguslikuks Eesti kodanikuks.
Põhiseadusele vastavust hindab riigikohus
Nüüd liigume viimase härra Alliku argumendi juurde: hääleõiguse äravõtmiseks olevat vaja põhiseadust muuta. Tõepoolest sarnast arvamust on väljendanud näiteks õiguskantsler Ülle Madise.
Kuid ärgem unustagem, et Eesti Vabariigis teostab põhiseaduslikkuse järelevalvet riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium. Õiguskantsleril, presidendil ja üksikutel juristidel võib olla oma argumenteeritud arvamus, kuid lõppude lõpuks nemad ei otsusta, kas hääleõiguse äravõtmiseks on vaja põhiseaduse muutmist. Seda otsustab riigikohus.
Kui koalitsiooni häältega kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seaduse muutmine läheb läbi, siis presidendil on õigus jätta selline seadusemuudatus välja kuulutamata ja suunata see läbivaatamiseks riigikohtule. Riigikohtus võib aga selguda, et seadusemuudatus vastab igati nii põhiseaduse tähele kui vaimule.
Seega isiklikult loodan, et koalitsiooniläbirääkijad otsustavad jätta kohalikel valimistel hääletamise Eesti kodanike privileegiks. See tagab, et meie kohalikke omavalitsusi juhivad jõud, kelle suhtes ei teki kahtlusi, et ega nad ometi Venemaa saatkonnast juhtnööre saa.


Läti sõjaväe toiduhankega seoses võeti kinni kolm inimestRIIA, 16. märts, BNS – Läti korruptsioonitõrjebüroo (KNAB) algatas relvajõudude toiduhangetega seoses kriminaalasja ja pidas kinni kolm inimest, büroo otsis neljapäeval kohtu loal läbi mitu Riias ja mujal Lätis asuvas objekti.
Büroo uuris asjaolude välja selgitamiseks olukorda põhjalikult ning võttis arvesse nii avalikult kättesaadava teabe kui ka operatiivandmed.
Kriminaalasi algatati kolme kriminaalseadustiku paragrahvi alusel – teadvalt vara või muu tulu kohta valeandmete deklareerimine suures ulatuses, ametiseisundi kuritarvitamine omakasu eesmärgil ja avalikustamisele mittekuuluvate andmete avaldamine.
"Viimaste aastate geopoliitilised sündmused on julmalt ja otseselt näidanud, milline hävitav mõju võib korruptsioonil olla kaitsesektorile. Kahtlusi või "punaseid lippe" võimaliku korruptsiooni kohta kaitsesektoris tuleks kontrollida erilise tähelepanuga ning korruptsioonitõrjebüroo teeb seda ka kaitsesektori keskse toiduhanke juhtumi puhul. Avaldame toetuse ja vastutulelikkuse eest erilist tänu kaitseministeeriumi halduspersonalile," ütles büroo juht Jēkabs Straume.
Korruptsioonitõrjebüroo jätkab kohtueelset uurimist ja tõendite kogumist.
Teatavasti käivitas kaitseministeerium seoses sõjaväe 220 miljoni eurose toiduhankega siseauditi ning auditi viib läbi ka prokuratuur.
Rojas registreeritud firma Zītari LZ sõlmis mullu detsembris lepingu Läti relvajõududele toiduainete tarnimiseks järgmise viie aasta jooksul summas 220 miljonit eurot.
Ettevõte Zītari LZ on portaali Firmas.lv andmetel eksisteerinud 31 aastat ja kuulub praegu Laura Zeltiņale ja advokaat Modris Supele. Selle lõplik kasusaaja on Zeltiņa, kes on ühtlasi ka juhatuse esinaine.
2021. aastal oli ettevõtte käive 562 498 eurot, kasum 141 546 eurot. Firmal on neli sööklat Talsis ja Riias, bistroo Rojas ja mitu muud toitlustusasutust. Ettevõte osutab toitlustusteenust ettevõttele Rīgas satiksme ja mitmele teisele juriidilisele ja eraisikule.
Leping Zītari LZ-ga näeb ette mitut toidutootjat ja jaemüüjat ühendava logistikasüsteemi loomise, et tagada kõigi sõjaväe üksuste toiduga varustamine kogu Lätis. Lepingu järgi peab ettevõte tagama sõjaväe nõudmisel vajalikud toiduvarud, samuti  sõjaväele vajaliku toidu tootmise ja kohaletoimetamise sõja korral.
Baltic News Service


Arukate Akadeemia ootab taas vestlusringiArukate Akadeemia järjekordne vestlusring toimub kolmapäeval, 22. märtsil kell 12 kuni 14.30 Jõgeva kultuurikeskuses. Seekord võetakse ette väga oluline ja päevakohane teema „Internetikelmus. Lihtsad ja turvalised rahaasjad. Levinud petuskeemid.“Nendel teemadel räägivad Tartu politseijaoskonna Jõgeva piirkonnagrupi politseikapten Jana Õim ja Swedbanki Jõgeva esinduse kliendinõustajad Maarika Laas ning Diana Tuul.VOOREMAA