INTERVJUU | Marju Lauristin: valitsus on nagu perekond, kus iga laps mängib omas nurgasSotsiaalteadlase ja endise poliitiku Marju Lauristini sõnul on Eestis jäänud demokraatia toppama 20 aasta tagusesse aega.
Lauristini sõnul on riigikogu ja valitsuse hädad kinni riigi toimimise sisemises mehhanismis ning demokraatliku valitsemise sisu on jäänud tagaplaanile. „Miks ikkagi on vaja erakonda ja miks on vaja valimisi? Miks on vaja Toompead?“ küsib Lauristin Eesti Päevalehele antud intervjuus.
Kas te tahaksite möödunud poliitsuve arvestades praegu ise poliitikas olla?
Oi ei! Ma tulin täiesti teadlikult ära. Ma jõudsin poliitikas nii kaugele, kui sain, nägin selle ära kuni Euroopa keskpunktini välja ja tahtsingi aru saada, mismoodi see masinavärk tervikuna käib. Kui sellest aru olin saanud ja teinud nii palju, kui jõudsin, siis tundsin, et olen jõudnud lõpp-punkti ja mul ei ole mitte mingisugust soovi sinna tagasi minna. Kui ma ka praegu noorem oleksin, siis niisugusesse poliitikasse, nagu praegu on, ma ka ei läinud. Siis oli poliitika hoopis teise sisuga.
Mida see tähendab?
Need inimesed, kes läksid kunagi nii valitsusse kui ka riigiametitesse, läksid ikka riiki ehitama, mitte lõhkuma nagu praegu.
Kui näeme, et Toompeal tegeletakse ainult isiklike asjadega, siis see tekitab väga-väga suurt masendust.
Isegi kui sotsiaalteadlasena on ilmselt üsna põnev poliitsuve jälgida olnud?
Selles ei ole midagi põnevat. Põnev on siis, kui on sihid seatud. Kui see valitsus alustas, siis oli tõesti suur ootus, et seataksegi pikemad sihid ning hakatakse tõsisemalt ja süsteemsemalt edasi arendama seda, mis oli vahepeal seisma jäänud. See oli juba teadlastel pikemat aega teada.
Ma olen inimarengu aruannet toimetanud ja seal on juba üle kümne aasta räägitud sellest, et majandus peaks jõudma teistsugusele arengurajale, ning ka sellest, kuidas meie regionaalareng on läinud üsna viltu ja tekkinud on täiesti arusaamatud erinevused nii väikese riigi heaolu ja võimaluste vahel. Kui näeme, et Toompeal tegeletakse ainult isiklike asjadega, siis see tekitab väga-väga suurt masendust.
Nii et viis kuud tagasi, kui see koalitsioon ametisse astus, oli lootust?
Absoluutselt oli. Tuldi ju positiivses meeles kokku ja tundus, et see meeskond hakkab tööle ning proovitakse edasi viia väga olulisi asju, mis olid seni kuhugi sõlme kinni jäänud. Alates eestikeelsest haridusest ja lõpetades regionaalse tasakaaluga või vastupidi. Koroonaga oli ka näha, mis on majanduses haavatavad kohad ja kuidas majandust sättima peaks.
Lisaks oli igale mõtlevale inimesele selge, et maksureformita seda riiki edasi ei vii, sest kulud ja tulud ei lähe niisama tasakaalu, vaid siis, kui keegi nendega tegeleb ja viib tasakaalu. See kõik oli selge ja loodeti, et nüüd läheb asi edasi. Muidugi sõda veel sinna juurde, sest sõda on tõsine asi ja teeb kõik muu samuti tõsisemaks. Nüüd selle tõsiduse asemel on järsku mingisugune palagan.
Kas see palagan on seetõttu, et riigikogus toimub obstruktsioon, või seetõttu, et valitsus ei saa endale püstitatud ülesannetega hakkama?
Kui küsite, miks, siis need, mida teie nimetate, on vee peal ujuvad osad.
Jäämäe veepealne tipp.
Me teame, mis veel vee peal ujub. Tegelikult on asi palju tõsisem ja sellest on hakatud ka rääkima, aga see ei jõua veel otsustamiseni. Need hädad on riigi enda toimimise sisemises mehhanismis. Rohkem on räägitud tasakaalu kadumisest ehk võimude lahususest, et mis on riigikogu ja valitsuse vahekord. Sinna alla tuleb veel järgmine ja veel tõsisem teema, mis on meie demokraatia üldine olukord.
Majas, kus ma seda tudengitega arutan, on tudengitel juba teisel kursusel selge, mis need probleemid tegelikult on, sest meil on demokraatia jäänud toppama 20 aasta tagusesse aega. Kogu teema esindusdemokraatia puhul on, et mitu häält saavad erakonnad valimistel. Selle ülemäärane paisumine, et demokraatia on ainult valimiste ajal ja kuidas neid hääli kokku saada, on viinud selleni, et demokraatliku valitsemise sisu on jäänud täiesti tagaplaanile.
Pole tegelikku demokraatlikku arutelu selle üle, kuhu ja mismoodi peaks riik oma ressursid panema.
Seda on püütud asendada mingite küllaltki formaalsete kaasamise printsiipidega, aga pole tegelikku demokraatlikku arutelu selle üle, kuhu ja mismoodi peaks riik oma ressursid panema, mismoodi peaks inimese ette valmistama, kuidas kokkulepetele jõuda. Et neid ei takistaks mingisugused erakondlikud huvid, mis iga kahe, kolme või nelja aasta tagant selle protsessi katki lõikavad.
See kõik on jäänud tagaplaanile ja esiplaanil on erakonnad nagu jalgpallimeeskonnad platsil, kus kogu aeg sajab vihma ja lisaks on porine ka. Kogu rahvas on jäetud publikuks ja siis on mõned kohtunikud, kes vilistavad, näiteks president või riigikontroll, aga mängu jooksul publik platsile ei saa ja öeldakse, et las nad õiendavad omavahel. Vaatame siis, kes kellele värava lööb. See ei ole ju demokraatlik poliitika väikeses põhjala riigis.
Neid vilesid vist ei võeta ka eriti kuulda?
Jah. Kuuldakse küll ja näidatakse kollast ja punast kaarti ning siis vehitakse ja vehitakse, aga keegi kuulda ei võta.
Mängija ei lähe platsilt ära.
Just, ärge segage mängimast. See on ainult erakondadele üles ehitatud formalistlik demokraatiakäsitlus, mis selle esindusdemokraatia mudeliga kaasas käib, sest sellega ei kaasne tõsist demokraatliku kodanikuühiskonna kultuuri ega arutelusid teistel tasanditel, nagu on näiteks Inglismaal. Inimesed võivad küll arutada Paides arvamusfestivalil või ettevõtted omavahel või tudengid omavahel, aga see ei muuda kuidagi seda, mis suunas tehakse otsuseid.
Olukorrast saaks välja tulla siis, kui vaataksime üle riigiehituslikust mõttest sellesama parlamendi ja valitsuse vahekorra.
Ma arvan, et see ongi tekitanud mingis mõttes karistamatuse tunde. Mäng on poliitikute käes ja isegi mitte poliitikute, vaid erakondade käes. Ükskõik kui heade soovidega mingi erakond poliitikasse läheb.
Kasvõi Eesti 200. Ma usun, et sinna läksid väga paljud intelligentsed ja arukad inimesed, kes polnud varem poliitikas olnud ja mõtlesid, et nüüd ometi hakkab mõistuse hääl ka selle platsi peal rohkem maksma ja võib-olla saab tõesti paremini läbi arutades asju kaugema vaatega edasi viia. Me näeme, et ka see on juba paari kuuga mandunud nõrgaks meeskonnaks. B-liiga meeskonnaks. See on see, mis tekitab inimestes masendust ja lootusetust. Mitte see, mis üks või teine konkreetselt teeb, vaid see, et uuesti ja uuesti tekib täpselt sama olukord.
Kuidas me sellest olukorrast välja tuleme?
Olukorrast saaks välja tulla siis, kui vaataksime üle riigiehituslikust mõttest sellesama parlamendi ja valitsuse vahekorra. Miks ikkagi on vaja erakonda ja miks on vaja valimisi? Miks on vaja Toompead?
See on ju selle jaoks, et seal toimuks sisuline arutelu, milles mitte ainult abstraktses mõttes, vaid konkreetselt saaksid eri kogemuste ja teadmistega inimesed ja rühmad sisuliselt osaleda niiviisi, et otsused ei tuleks nagu välk selgest taevast.
Ja kes teiselt poolt saaksid tõepoolest ka kontrollida sisuliselt, mismoodi valitsus neid põhimõtteid jälgib ja rakendab. Selleks on aga vaja parlamenditöös teistsugust intellektuaalset kapatsiteeti. Teistpidi ka reegleid, mis hoiaksid ära kasvõi selle, et on võimalik vastu võtta kiirkorras seadusi, mis hakkavad pikaks ajaks mõjutama ettevõtete või inimeste elu.
Kui vaatame Põhjamaid, siis näiteks soomlaste puhul on tavaline, et pikaaegse mõjuga seaduseid arutatakse ühiskonnas pikka aega läbi. Sageli on seal ka nii, et neid arutatakse ja siis võetakse alles järgmises koosseisus vastu ehk need otsused on tõesti läbi küpsenud. Ma pean ütlema, et minu küllaltki väike kogemus Euroopa Parlamendis andis mulle hea õppetunni, kuidas arutada ka väga keerulisi asju niimoodi läbi, et nad on lõpuks selged, ja kui on lõpphääletus, siis inimesed teavad, mis siis juhtub, kui see võetakse või ei võeta vastu.
Ega siis makse ei kehtestata sellepärast, et meil on kuskil valitsuses istumas halvad inimesed, kes mõtlevad, kuidas nüüd vaest rahvast piinata.
Seadusandja tegevuses peaks valitsema arusaam, et üks seadus ei ole mitte lihtsalt poliitikute omavaheline asi, selline „ah tühja kah, hääletame kiirkorras öösel kell kaks ära“, vaid kuidas see seadus muudab inimeste elu tegelikult kas paremaks või hoopis halvemaks. Mitte lihtsalt ühe või kahe, vaid ühiskonnas suure osa inimeste jaoks.
Võtame kasvõi perehüvitiste teema, mis muutus parema lahenduse otsimise asemel erakondadevaheliseks sisutühjaks vägikaikaveoks. Või maksuteema: ega siis makse ei kehtestata sellepärast, et meil on kuskil valitsuses istumas halvad inimesed, kes mõtlevad, kuidas nüüd vaest rahvast piinata, et saaks aga maksu võtta.
Meie saja-aastases riigis puudub nagu ikka veel see arusaam, kuidas riik toimib, miks on vaja makse maksta ja miks on oluline arutada seda enne otsustamist eri inimeste seisukohalt. See arusaam, et demokraatia alus on erinevate huvide tasakaal, meil puudub, sest meie omariikluse kogemus on lühike ja meie riik on õhuke. Sõjaeelne 20 aastat kulus ju paljuski sisseelamiseks. See oli äärmiselt lühike, aga siiski hea algus. Seejärel alustasime tegelikult päris hästi uuesti 1992. aastal, kui kõik arutasime, kuhu üks või teine samm riigi viib ja mis see riigiga teeb.
Mäletan, et kui ma esimeses valitsuses olin, siis meil olid omavahelised kabinetiistungid, kus valitsuse liikmed sõltumata sellest, millises erakonnas nad olid, arutasid kõiki otsuseid ühise meeskonnana koos. Praegu on inimeste jaoks kõige valusam see, et riigi kui ühise asja tunnet ei ole enam.
Ehk siis teie arvates võiksid näiteks riigikogu usaldushääletused minevikku jääda?
Usaldushääletus on usaldushääletus siis, kui ta ongi seotud usaldusega, mitte ainult mänguga. Muidugi on asju, millega ongi valitsusel kiire ja mille peabki jõuga ära tegema, aga need ei ole igapäevased asjad. Need on erakorralised olukorrad ja siin ka on põhjendatus tähtis.
Siin ütles president õigesti, et seda ei saa lõputult kuritarvitada, sest siis see kaotab igasuguse mõju, mõtte ja arusaadavuse. Kõik hakkab pihta sellest, et meil on kogu erakonnapoliitika ja demokraatia teema laualt maas ja selle asemel on meil laua peal peaministri abielu. See on täiesti perversne.
Sellisel juhul võib ju öelda, et opositsioon käitubki obstruktsiooniga õigesti?
Opositsioon ei käitu õigesti, sest ta teeb seda ainult oma erakonna võimu nimel. Ainult selle nimel. Umbes niiviisi, et mäng käib, väljakul on kaks meeskonda ning siis tuleb kolmas ja ütleb, et ma tahan ise mängida. Lööme minema. Üldse meile tundub, et väravaid polegi vaja, lööme need ka minema. Mängime niisama palli. See ei aita ju millegi paremaks tegemisele kaasa.
Mõlemad siis puksivad, kuni midagi muutub.
Nii opositsioonil kui ka koalitsioonil on fookuses võimu probleem. Vahe on selles, et valitsusel on võim saadud valijate käest, opositsioon aga tahab seda jõuga käest ära kiskuda. Ja kuigi opositsioon vahepeal ütleb, et siin peaks mõtlema rahvale, siis tegelikult on ju näha, et nad mõtlevad ainult oma võimule. Isamaa mõtleb ainult sellele, kuidas valitsusse saada. Nende jaoks ei ole isegi tähtis, kuidas. Nad võivad ka sellessamas koalitsioonis olla ja kellegi välja lüüa.
EKRE-l on üldse printsiip: mida hullem, seda parem. Seda rohkem nad toetust saavad, sest vahepeal on ikka nii hull, et peakski malakaga kõik puruks peksma. Keskerakond tegeleb sellega, mida väga peenelt nimetatakse „väike sõrm püsti ja kohvitass käes“ sisekaemuseks. See taandub ka sellele, et kas võtta raha vastu või mitte. See on pisisebimine, mis on inimeste jaoks lihtsalt tülgastav.
Võtsime juba opositsiooni üksipulgi ette, aga millega koalitsioon tegeleb?
Koalitsioonierakonnad on jäetud praegu olukorda, kus kuna peaminister ei saa valitsemisega tegeleda, vaid tegeleb oma abielu probleemide geopoliitilise tähendusega, on iga minister jäetud oma ala nagu kindlust hoidma. Kõige rohkem ma näen, et on mures kaks ministrit, kelle sülle ongi need mured enim pandud.
See on umbes sama nagu pühakirjas, et toida nelja kalaga rahvamasse.
Üks on haridusminister, kes peab praktiliselt üksi vedama eestikeelsele haridusele üleminekut. Talle on juba öeldud, et raha me sulle juurde ei anna, kuigi enne öeldi, et raha on kindlasti palju vaja, et palka tõsta. Nüüd öeldakse, et võta ja hoia kokku, lase kaks ametnikku lahti ja tõsta sellega 300 õpetaja palka. See on umbes sama nagu pühakirjas, et toida nelja kalaga rahvamasse.
Teine on regionaalminister, kellele pandi kõikvõimalikud hädad kaela – alates regionaalsest ebavõrdsusest ja vaesusest ning lõpetades põllumajanduse ja toiduainetööstusega, kus on ka suured probleemid. Tema rabeleb ka üksi. Põhimõtteliselt: vaata, kuidas saad, me ei hakka tegelema siin selliste pisiasjadega, et oleks vaja omavalitsuste rahastamise põhimõtteid muuta.
Exceli tabel on ees.
Jah. Vaata, et sina hakkama saad.
Kuskil on ka terviseminister, kes pandi kohta, kus öeldi kõigepealt rõõmsalt, et tee midagi, meil kukub varsti tervishoid kokku. Enam ei olegi tähtis ja keegi ei räägigi enam, mis siis täpselt teha, sest raha lihtsalt ei ole. Nüüd pead hoopis veelgi kokku ka hoidma.
Perepea on, aga tal on lihtsalt teised mured, mis on väljaspool selle pere elu.
Siis on meil muidugi rahandusminister, kes käitub nagu ettevõtte raamatupidaja, keda ei huvita, mida ettevõte sisuliselt teeb, vaid ainult see, kas numbrid jooksevad kokku. Veel on kliimaminister, kes ütleb, et temal on hirmus huvitav, et kõik on vahvasti ja kõik on tore.
Muidugi on meil majandusminister, kes on nagu väike poiss legoga. Võtame majanduse lahti, paneme kokku, võtame lahti, paneme uuesti kokku. Miks ja milleks, pole selge, aga mäng on põnev. Siis ongi selline tunne, et valitsus on nagu perekond, kus iga laps mängib omas nurgas, isa ja ema kaklevad, kuskil nutab vanaema ja siis see kõik on pandud veel ka ekraanile reality-show’na.
Kas praegu võib öelda, et perepead selles perekonnas pole?
Perepea on, aga tal on lihtsalt teised mured, mis on väljaspool selle pere elu.
Ma kirjeldan seda muidugi suhteliselt drastilistes värvides, aga kuna mina olen siin Tartus ja suurem osa inimesi ongi pealtvaataja positsioonis, siis me näemegi seda nagu teatritükki. Teatritükiga on ju nii, et kohe on selge, kes murrab truudust, kes on tark, kes on rumal, kes on positiivne ja kes on negatiivne tegelane. Kui poliitikat vaadata nagu teatrit, siis paljud küsimused on kohe selgesti vastatavad.
Kui tulla Kaja Kallase idavedude skandaali juurde...
See ei ole Kaja Kallase idavedude skandaal. See on Kaja Kallase perekonna skandaal.
Kas praegu on Kaja Kallasel seesama karistamatuse tunne, mida te enne mainisite?
Mina arvan, et tal ei ole karistamatuse tunnet, sest teda on karistatud küll ja veel. Kaja Kallas on poliitik, kes on pidevalt olnud edujoonel. Ta on tõesti olnud tubli nagu viieline õpilane. Ta on saanud kogu aeg kiita ja saanud edasi minna ning see, et ta on nüüd sellises jamas, on juba ise väga suur karistus. Ta ei saa aru, mille eest. See ongi häda – ta ei saa aru, mis ta valesti tegi.
Mingi osa ühiskonna arvates on ta midagi valesti teinud. Näiteks nende umbes 60% inimeste arvates, kes tahavad, et ta tagasi astuks.
Siin peab võtma paar sammu tagasi. Selle 60% või 70% seas on suur hulk neid, kes tahaks alati – ükskõik mis peaminister teeb –, et ta astuks tagasi ja saaks talle nätaka panna. See ei ole sisuline asi. Sisuline asi on need inimesed, kes on tõsiselt pahased ja tahavad, et peaminister saaks aru ja võtaks sisulise vastutuse.
Kõigepealt ettevõtjad. Mul on endal olnud juttu mitmega, kes ütlevad, et kuidas see võimalik on, meie oleme ju pingutanud ja inimesi lahti lasknud. Me oleme oma Vene ärid täiesti kinni pannud – mida me nüüd oma inimestele ütleme? Minu meelest on nemad esimesed, kelle ees peaks peaminister silmad alla laskma ja vabandama.
Teine asi on riigi toimimise teema. See ei ole maailmas esimene juhtumine, kus peaministriga tekivad probleemid. Boris Johnson lahkus poliitikast oma kabinetis šampanja joomise tõttu. See ei ole mingi ime, aga keegi ei ole öelnud sellepärast, et Johnson ei võiks Inglise poliitikasse tagasi tulla. Poliitik peab õigel ajal ära tundma, mis on situatsioonis kohane käitumine, ja Kaja ei tundnud ära seda õiget hetke, kus selle olukorra oleks saanud auga ära lahendada. Nüüd on see praktiliselt võimatu ja mul on väga kahju.
Ma olen Kaja Kallasest kui poliitikust palju oodanud ja ta hakkas väga ilusasti peale. See on äärmiselt rumal juhtum ja ta peab tänama selle eest oma armsat abikaasat. Kui see olekski ainult lavatükk, elaksime sellele melodraamale kaasa, aga kui see draama tekib meie silme ees Eesti riigis, siis siin pisaraid valada ei taha.
Kas Kaja Kallas saab sellest olukorrast kuidagi välja tulla?
Ju ta kuidagi tuleb. Ma olen seda ise varem öelnud ja seda on veel paljud öelnud, et siin keegi peale tema enda teda aidata ei saa.
Kui tema poliitilisele tulevikule mõelda, siis mis oleks talle kõige sobivam variant?
Seda peaks arutama oma heade nõuandjatega. Häda on selles, et tema meeskonnas ei tundu selliseid nõuandjaid olevat.
Eestis on üldse üksildus väga suur probleem, aga peaministri üksildus on kogu riigi probleem.
Kui valitsusjuhi ametis olles pannakse inimene olukorda, kus ta 28 tundi ööpäevas peab jõudma kõikjale ja ongi äärmises pinges, siis mujal maailmas on kogu poliitiline praktika üles ehitatud sellele, et niisugune inimene ei tegutse üksi. Tal on ümber meeskond. Ka sellised igas mõttes usaldusväärsed nõunikud, kes ütlevad, et need asjad peab nüüd kohe ära tegema ja neid asju ei tohi mingil juhul teha. Mul on tunne, et Kajal pole sellist inimest.
Kas ei ole või ta ei võta kuulda?
Ma kardan, et ei ole. Iga inimene võtab kuulda, kui ta tunneb, et tal on kõrval keegi, keda ta saab usaldada ja kes oskab tarka nõu anda. Kaja üksildus on ka minu hinnangul väga palju selle probleemi taga. Eestis on üldse üksildus väga suur probleem, aga peaministri üksildus on kogu riigi probleem.
Põhimõtteliselt on sellest olukorrast väga keeruline välja tulla.
Tema enda lahendus on see, mida Reformierakond on ennegi teinud. Selle meetodi nimi on „nagu hane selga vesi“. Reformierakond on sellega silma paistnud ja nad panevad veel oma seljad ka kokku, nii et need hane seljad moodustavad ühe suure katuse ja vesi liigub sealt alla nagu rookatuselt.
Ju nad loodavad sellele, et aeg annab arutust. Neil on esimehe korraliste valimisteni jäänud kaks kuud. See seletab ehk ka nii mõndagi. Kasvõi seda, et ükski Kaja Kallase võimalikest konkurentidest erakonnas ei taha praegu välja tulla ja ennast sinna räästa alla panna. Nad ootavad võimalust erakonnasiseseks esimehe kampaaniaks, kus nad saavad oma säravate ideede ja pikkade plaanidega välja tulla.
Ma arvan, et see on üks motiiv, et kannatame need kaks kuud ära, sest niikuinii tulevad esimehe valimised ja siis on võimalik ka peaministri vahetuse probleem rahulikult lahendada, nagu midagi polekski juhtunud. Samas ma arvan, et see lootus ei täitu, sest on näha, et opositsioonil on hammas verel.
See, mis laval meie silmade all toimub, on ju meestekamba halastamatu klaperjaht ühele naisele.
Teistpidi, kui me tuleme selle teatrimetafoori juurde tagasi ja vaataksime viimase nädala sündmusi, siis see, mis laval meie silmade all toimub, on ju meestekamba halastamatu klaperjaht ühele naisele. Vaadates ekraanil nende meeste nägusid, kes peaministrit korruptsioonikomisjoni istungil nurka ajasid, oli nende silmades selge teise inimese alandamise rõõm. Alandamise rõõm, mis oli rabav ja inetu.
Kas teie saate aru, mida opositsioon praegu taga ajab? Mingisugused uued andmed, küsimused jne.
See on kõik viisakalt väljendades üks täielik bullshit. Võib-olla tuleb veel midagi välja, aga selle siht on ainult seesama klaperjaht, sest sisuliselt on ju kõik selge. Me saame ju kõik ilma igasuguste raamatupidamisteta aru, mis tegelikult toimus: peaministri abikaasa firma tegi seda, mida normaalsetele Eesti firmadele lubatud ei ole. Ja see ongi see, mille pärast ma ütlesin ka enne, et peaministril peaks olema häbi kõigi nende ettevõtjate ees, kes on teinud seda, mis on vaja, ja läinud raskustele vastu. Aga see jutt, et „vaatame nüüd järele, kust ta selle raha sai“ kuulub alandamise ja alatuse rõõmu juurde.
Ehk siis nende eesmärk on lihtsalt maaslamajat edasi lüüa?
Absoluutselt. See ei ole enam isegi eesmärk, see on muutunud juba sadistlikuks rõõmuks. Seda on inetu ja kole vaadata. Kajal on nüüd vaja leida selles olukorras uks, kust välja minna.
Kas see uks võib olla seesama umbusaldusavaldus, millele Kaja Kallas on ise üles kutsunud?
Ma ei taha isegi selle üle arutleda. See on Kaja, tema erakonna ja koalitsiooni küsimus. Mina teeksin nii nagu paavsti valimisel. Paneks koalitsiooninõukogu ühte tuppa kinni ja nad tuleksid sealt välja alles siis, kui on omavahel kokku leppinud, kuidas edasi.
Mulle ei meeldi ennustusküsimused, aga: kas Reformierakonnal on kümne nädala pärast uus juht?
Arvata võib.
Ja see võiks olla?
Ma ei oska teile öelda. Need näod on kõik meile ju tuttavad.
See ei ole lähiajal ainuke erakonna esimehe valimine. Pühapäeval on Keskerakonna esimehe valimised. Jutt käib ajaloo tasavägiseimast heitlusest, Tanel Kiik ja Mihhail Kõlvart. Kas ma olen õigesti aru saanud, et see erakond on ikka väga lõhki ja sellest, kes sinna juhiks saab, suurt midagi ei muutu?
Jällegi kasutan spordianaloogi. Nad on A-liigast B-liigasse kukkunud. Kes on kesktormaja või väravavaht, on võib-olla fännidele huvitav, aga laiale publikule ei paku huvi.
Keskerakond on ajaloos olnud potentsiaalne peaministripartei. Alustades Mihhail Kõlvartist: nendest nn Vene-sidemetest ei saa ta kohe üldse lahti. Viimane uudis oli selle Kremli-meelse noorteorganisatsiooni laagri kohta, kus ta osalenud oli.
Need, kes mäletavad, teavad väga hästi tema käike. Mihhail Kõlvart on ise öelnud, et ta on ka neist rääkinud ja öelnud, et need asjad ei määra seda, kes ta praegu on. Selge on see, et me räägime sellest praegu Ukraina sõja kogemuse perspektiivist.
Ratas tuli nii, et tal oli Putini parteiga isegi leping ja seda näksiti küll, aga see ei jõudnudki kuhugi. Ja Ratas ütleb ka naeratades, et seal ei olnudki midagi. Toona oligi Keskerakonna üldine liin, et mängiti Venemaaga mänge ja Savisaar ehitas kirikut Lasnamäele.
Sellest plekist Kõlvart lahti ei saa?
Kogu Keskerakond ei saa. Seda ei saa aga ette heita, et Kõlvart on seisnud oma valijate huvide eest, kes on Lasnamäel. Kas seda saab ühelegi poliitikule ette heita?
Vaevalt. Kas Tanel Kiik saaks olla Keskerakonna päästeingel?
Te näete ju ise, et ta ei ole. Ta on olnud minister ning Ratase abimees ja parem käsi.
Ratase-mees, nagu ta on ise öelnud.
Jah, aga Ratase-mees on Ratas ise. Kõlvartil on kindlasti oma tugevad jooned ja see on ka see, miks ta Tallinnas linnapeana püsib. Ega siis ilmaasjata ei eelistanud puhtalt eestimeelne Tartu Keskerakond Kõlvartit. Kõlvart on tõhusam, kindlama käega, kalkuleeriv ja näeb asju ette.
Teiselt poolt, mis me näeme ka Tallinna puhul, jättes kõrvale kogu Vene teema – muide, Kõlvart ei ole venelane –, on see, et tal on puudu pikem poliitiline visioon. Ta teeb asju ära, aga ta ei vaimusta kedagi selles, mida ta teeb. Ta on hea tööhobune, aga tal pole ideed või visiooni.
Kiik on muidugi juba olnud minister, aga minule on arusaamatu, mida ta praegu tahab peale selle, et Keskerakond jätkaks muutmata kujul. Me kõik saame aru, et nad tahavad Keskerakonda päästa, aga see on nende enda asi.
Ilmselt ei suuda kumbki neist seda praegu ka teha?
Eks me näe. Kõik märgid näitavad, et ükskõik kumb valitakse, Keskerakonna reitingute allakäik sellest ei peatu. Kui vaatame venekeelset valijaskonda, millest seni toetas 80% Keskerakonda, siis nüüd toetab neid vaevalt pool. Teine pool on jaganud end EKRE, SDE ja Eesti 200 vahel.
EKRE venekeelne valija on väga konservatiivne, homofoobne ja nõukogulik ning neile EKRE juures meeldibki see, et vana Helme meenutab Savisaart.
Teine pool on ettepoole vaatav vene valija, kes valib sotse või Eesti 200. Mida rohkem Keskerakonnast ära pudeneb, seda rohkem on see kasulik teistele erakondadele. EKRE-le pakub eelkõige huvi see, et Kõlvartit ei valitaks, sest kui Kõlvart saab esimeheks, siis EKREIKE-t ei tule. Kõlvart ütles ka sel nädalal selgelt, et ta tahaks Reformierakonnaga valitsuses olla. Ka tema stiilile on Helmete räme sõim vastuvõetamatu.
Kõlvarti kaotusest võidaksid kõige rohkem EKRE ja Isamaa. Küsimus on selles, mis teeb homme vene valija. Teisalt, kas Kiige valimisega hakkaks eestikeelse valijaskonna toetus suurenema? Siis peaks Kiik tõesti tooma mingit uut ja selget visiooni.
Sest võrdlus käib Jüri Ratasega.
Jah. See, et Kiik on ühinenud praegu sellesama Kallase-vastase klaperjahiga, on temalt võtnud ära usutavuse, et ta tooks mingi teistsuguse joone. Kui mäletame Keskerakonna lapsepõlve, siis ka nemad tegelesid klähvimise, obstruktsiooni ja Vene sidemetega. See oli ju üks põhjus, miks Keskerakonda ei tahetud võimule lasta.
Kiik ei ole näidanud, et ta tooks Keskerakonna sellest taagast selgelt välja, kusjuures Ratas proovis seda teha. Peab ütlema, et kõigest hoolimata tegi Ratas Keskerakonnale palju head. Ta tegi neist normaalse erakonna, kes muutus kõigile vastuvõetavaks partneriks.
Kõlvarti puhul proovitakse Keskerakonda uuesti sinna nurka lükata. Keskerakond on sellise mõõduka keskpaigas oleva erakonnana oluline ning sellisena on ta toiminud ja seda on vaja, aga Kiigelt ootaks natuke rohkem selgust ja jõudu.
Kui Kiik mängib praegu selle klähvimise kaardi peale, siis…
Kõlvartis ei ole peaministrimaterjali. See on mitmel põhjusel selge.
EKREIKE. Koos Kiigega. Ma saatsin kevadel Facebookis laiali ühe küsimustiku selle kohta, et mis on Eesti kultuuri püsimise seisukohalt oluline. Selle küsimustiku lõpus küsisin ka erakondade kohta. Sinna kirjutasid hämmastavalt paljud, et toetaks küll Keskerakonda, aga ei taha, et nende tõttu jälle EKREIKE tuleks. Ma arvan, et see on küllalt tugev argument, ja kui Kiik on nõrk, mida ta paistab olevat, siis see on avalikkuse silmis tema miinus.
Nii et arvestades Reformierakonna mandaate riigikogus, siis on ilmselt Kõlvartiga Keskerakonnal lihtsam valitsusse pääseda?
Absoluutselt. Kõlvartis ei ole peaministrimaterjali. See on mitmel põhjusel selge, aga ta sobiks tõsiseltvõetavalt oma töövõimega ka Reformierakonna valitsusse. Peale selle on tal oluline trump, et ta saaks EKREIKE ära hoida.
Riigikogu alustab esmaspäeval tööd. Mis te neile kaasa annate?
Minu soovitus on see, et vähegi mõistlikud inimesed, keda riigikogus on siiski enamuses, võtaksid ja paneksid kokku ühe töörühma ning teeksid korda riigikogu kodukorraseaduse. See peaks tagama, et riigikogu ei kaotaks ka obstruktsiooni korral oma töövõimet. Seal peab olema ka tagatud opositsiooni ja koalitsiooni parem tasakaal.
Praegu on Eesti teiste maadega võrreldes üks väheseid Euroopa riike, kus opositsioonil sisuliselt pole õigusi. Jah, on mingisugused hea tahte kokkulepped, kus komisjonide aseesimehed on opositsioonist, aga kui komisjonis on tõsisem arutelu ja mingisugused probleemid jäävad püsti, siis meil pole kommet, et peale komisjoni esimehe saaks ka opositsioonis olev esindaja sissejuhataval arutelul seda selgitada ja tutvustada vastuargumente.
Meil öeldakse, et komisjon hääletas 5:4, võtsime vastu ja rohkem seda ei aruta. Opositsioonil ongi ju see mõte, et tuua nõrgad kohad esile ja kritiseerida. Selle teine pool on siis muidugi see, et sellised obstruktsioonid, mis lülitavad parlamendi pikaks ajaks välja, peaksid olema ühisel kokkuleppel piiratud.


„Oota, kuhu sa selle raha panid?“ Börsihai kriitilisest hetkest: karjäärivalikuna terendas silme ees Maximas käru lükkamine„Oota, kuhu sa selle raha panid?“ on Ärilehe investeerimisportaali iganädalane värske rubriik, kus saame kohalikke investoreid veidi paremini tundma õppida.
Rain Mölderkivi on investeerimise ja kauplemisega tegelnud juba peaaegu 15 aastat. Tema seniseks suurimaks saavutuseks kauplemisalal võib pidada esimese 2005. aastal toimunud LHV kauplemismängu „Börsihai“ võitmist. Kaubelnud on Mölderkivi nii meeskonnas kui ka eraldi.
Muu hulgas on ta ka kirglik pokkerimängija, kel on ette näidata mitmeid häid tulemusi paljudelt turniiridelt. Küsimuste vastamise käigus selgub, et kogenud kauplejana peab ta üht populaarset raha tegemise viisi pettuseks.
Mis on viimane investeering, mille tegid ning miks?
Ostsin suurelt Google’it (kaupleb Alphabeti nime all – toim). Mul oli tunne, et ta on teiste tech’idega (tehnoloogiaettevõtetega F toim) võrreldes alahinnatud.
Kui sul peaks olema kuu lõpus näpud põhjas, siis milline oleks esimene investeering, mille maha müüksid?
Küllap asuksin likviidse kraami kallale. Tavaliselt on selleks aktsiad. Ebalikviidsemate instrumentide kiirmüügid lõppevad alati katastroofiliselt.
Kui suur langus portfellis paneks põlve värisema?
Kauplemiskontoga on ikka juhtunud. Kui on nähtavale ilmunud punased kirjad nimega „margin call“ (lisatagatisnõue – toim), kus nõutakse raha juurde kandmist, siis on kohe külm higi otsa ees ja pulss ülikõrge ning järgmise karjäärivalikuna terendab silme ees Maximas käru lükkamine, mis ei tundu parim perspektiiv.
Kas oled teinud investeeringuid millegagi, millest valjult rääkida ei taha? Kuidas tootlus oli?
Ostsin paar aastat tagasi ContextLogic Inc-i. Tegemist on äpiga, kust saab Hiina turult odavat kraami osta. Miks ma seda ostsin? Sattusin juhuslikult maapiirkonda ja külamehed kasutasid seda agaralt. Ma tajusin eelist. Mõtlesin, et kui siin pärapõrgus seda kasutatakse, siis peab see midagi erilist olema. Tegelikult firma lihtsalt põletas raha tohutult reklaamile ja kogu see käive oli kunstlik. Tulemus oli 95% kaotust. Piinlik lugu.
Mis on kõige obskuursem investeering su portfellis?
Funderbeamis ostsin mingit token’it (algselt nimetati token’iteks, nüüd on osakud – toim) ja avastasin, et seda ei saagi enam müüa. Kirusin ennast, et sealt platvormilt mingit sodi ostsin ja olen kõik maha kirjutanud.
Mida teeksid lotost võidetud miljoni euroga? Mitu lotopiletit ostnud oled?
Teades, et pool rahast läheb kogu struktuuri ülalpidamiseks, siis ei teki lihtsalt matemaatilist kiusatust lotot osta ja kogu seda tegevust sponsoreerida. Miljoni lisaksin ilmselt lisakapitalina oma investeerimisportfelli.
Millist lollikindlat pikaajalist investeeringut julgeksid soovitada ükskõik kellele?
Mina olen ikka USA tehnoloogiasektori usku. Me ei saa ilma Gmaili, Facebooki, Youtube’i, Google’i, Windowsi, Tesla ja iPhone’ita. Osta seda ükskõik mis hinnaga ajas hajutatult on „okei“ tegevus ja midagi suurelt ei saa valesti minna.
Mis on kõige ogaram investeerimisvõimalus, mida sa kuulnud-näinud oled?
Forexi asjad on ilmselt kõige mastaapsemad pettused. Varjatud kasiino, kus platvormi omanikud teenivad muinasjutulisi kasumeid. Loodud lausa grupid, kes oma positsioone kaitsevad ja promovad.
Millele kulutad raha hea meelega, teades, et finantsiliselt pole see kõige mõistlikum tegu (guilty pleasure)?
Reisides tahan alati head hotelli nautida, head söögikohta, mood huvitab ja nii edasi. Näiteks alles hiljuti ostsin kallid sporditossud, mis parandavad 3–5% jooksuvõimekust. Kuigi investeerimise mõttes on see täielik raha põletamine, kui odavamad alternatiivid täidavad sama eesmärki.
Milline hetk sinu investeerimisteekonnas tekitas sinus kõige suurema eufooriatunde?
Eks eufooria tekib, kui sa oled enda arvates turul ebaefektiivsust märganud ja suudad seda mingi aeg ära kasutada. Vaimse rahulduse andis kindlasti LHV „Börsihai“ võitmine. See on nagu kvaliteedimärk, et sind saab kauplejana tõsiselt võtta.
Pokker või päevakauplemine?
Mõlemad on oma olemuselt üsna sarnased, just analüütilises võtmes. Tuleb riske hinnata ja selle põhjal teha järeldusi. Päevakauplemine paelub rohkem, sest infot seal tuleb kogu aeg juurde.
LHV või Coop Pank?
Mõlemad pangad teevad toredat tööd. Aga eelkõige olen rahul LHV klienditeenindusega.


„TERE, OLE MU UUS SÕBER!“ Kui lihtne on äpist uusi tuttavaid leida?Lasteaialapsel võib olla ülimalt lihtne uusi sõpru leida, aga täiskasvanuna see enam nõnda hõlpsalt ei suju. Kui kohtinguäpist leiab hea õnne korral endale kallima, siis kust leida inimene, kellega ilma romantilise tagamõtteta lihtsalt sõbralikult kokku saada, näiteks et pargis jalutada? Õhtulehe ajakirjanik katsetas, kas abi võib saada ka sõprade leidmiseks loodud äpist.
Sõprade leidmiseks laadin telefoni Bumble'i äpi. Seal enda profiili täites lisan endast kaks hiljutist fotot, avaldan sünniaja, märgin hobisid ja hariduse. Midagi varjata ka ei kavatse.
Äpis on kolm funktsiooni: tavapärane kohtinguäpp, BFF ehk best friends forever (inglise k – parimad sõbrad igaveseks) ja ka ärisuhete loomise variant. Võib kasutada kõiki, mina valisin ainult sõbraäpi versiooni. Esimese hooga arvan, et olen midagi valesti teinud: äpis näitab null sobivat sõpra. Seejärel kahtlustan, et probleemiks on vanus. Nimelt olen märkinud soovitavate uute tuttavate vanuseks pluss-miinus mõned aastad minu enda east, mis on 51 eluaastat. Kui aga laiendasin otsitavate vanusevahemikku alla 30. eluaasta, tekkis juba väike valik.
Kui inimene tundub meeldiv, siis svaibid ehk viipad tema foto paremale. Kui ka sõbrakandidaat on sind paremale svaipinud, siis kas kirjutad ise talle või tema sulle. Ööpäeva jooksul klapin kahe naisega, kes asuvad mu kodukohas Tartus. Üks neist vastab mulle pikemaltki. Kujutasin ette, et kohe täna leian kedagi, kellega jalutama minna, kuid tundub, et nii ruttu ei lähe.
Kolmandaks päevaks olen vestelnud kahe naisega. Mehi pole sõbrakandidaatidena ette tulnud. Olen aru saanud, et mehi ongi selles äpis vähe ja mul on valitud sõprade, mitte kohtingute osa. Kas rakendus üleüldse pakuks mehi sõpradeks ka naistele, see minu testimisaja jooksul ei selgu. Jalutama ei ole ma ikka saanud uute tuttavatega minna.
SÕBRANNATAMISE VAJADUS: Võibolla on naised sotsiaalsemad, et vajavad sõbrannatamist rohkem kui mehed sõbrustamist.
(Pexels)
Uurin siis seniste tuttavate käest, kuidas neil on sõbraäppidega näkanud. Mariliis on kasutanud välismaal sõprade leidmiseks äppi nimega Amigos. „Hollandis elades otsisime nädalavahetuseti sageli pidusid. Amigos's kirjutati tihti, et „meil on pidu sellel aadressil, kõik võivad tulla“. Nii saidki minna teadmata inimese juurde peole.“ Kurvemaid lugusid kuulis Mariliis juhtumitest, kui inimesi peteti. Pidu tegelikult ei olnudki ja loodeti lihtsalt, et mõni tüdruk tuleb külla.
Tihti jõusaalis käiv Birgit võtab sageli Bumble'i lahti, et lugeda kuttide kohta, kes temaga samas kohas trenni teevad. Tüdruk on rahul, et tutvus nii mõnegi poisiga sellisel viisil just jõusaalis. „Svaipisin paremale, et noormehele tuleks sõnum ja ta näeks siis mind päris elus.“
Jah, see töötab!
Angelina sattus kevadel Bumble BFF kohta lugema ning tahtis puhtalt uudishimust seda proovida. Ta teeb vahet sõpradel ja niisama kohtumistel: „Ma ei ütleks, et peamine eesmärk on alati sõprade leidmine.“ Näiteks soovis ta minna Tartus kontserdile, aga kõik, keda ta oleks tavaliselt kaasa kutsunud, olid sel ajal tööl. Ent Angelina meelest pole üksinda nii tore kontserdil käia kui kellegagi koos. Nii pakkuski ta võimalust kaasa tulla äpituttavale, välistudengist tüdrukule.
Angelina sõnul sõpradeks ei saadud: „Elu on kiire ja vahel pole enda päriselu sõprade jaoks ka aega. Kuid meil oli koos üritusel lõbus ja aeg-ajalt räägime.“ Ta arvab, et kindlasti on see tore viis suhelda uute inimestega, kellega tavaolukorras võib-olla ei kohtuks. Nendega saab toredalt koos aega veeta ja ühtlasi silmaringi laiendada. Sõpruse kohapealt jääb Angelina natuke skeptiliseks. Tema jaoks oleks selleks vaja rohkem ja süvitsi suhelda, mida ta aga äpi kaudu ei viitsi teha.
Angelinal õnnestus rakenduse kaudu kohtuda meeldivate inimestega.
(Erakogu)
Angelina lükkab ka ümber, nagu oleks rakendus viimane õlekõrs. „Ma ei ütleks, et vaevleksin üksinduse käes,“ kinnitab ta. Ta elus on palju häid inimesi, kes temast hoolivad ja teda armastavad.
„Ma ütleks, et see on natuke rumal stereotüüp, et mingi äpp peaks sind päästma üksindusest ja seda kasutavad ainult inimesed, kes tunnevad end jubedalt üksinda. Pigem on see viis enda suhtlusringkonna ja seeläbi ka silmaringi laiendamiseks. Ka viis toredasti aega veeta ja suhelda nende inimestega, kellega sa muidu ei kohtuks, sest te töötate väga erinevates valdkondades ja vaevalt et päriselus kokku puutute,“ loetleb Angelina. Talle meeldib mugavustsoonist välja pugeda ja kohtuda inimestega, kes ei mõtle nagu tema, vaid kellel on erinev taust, päritolu, erinev lugu.
Kogemused rikastavad
Uue tuttavaga kontakti leidmine võtab mul aega. Klõpsin rakendudes edasi-tagasi, et õppida, kuidas midagi näeb ja mida teha. Kõige esiletükkivamad on soovitused osta raha eest võimalusi juurde. See mind ei huvita.
Angelina vaatab äpist inimese profiililt, millised on tema huvid ja mida ta läheks koos sõbraga tegema. „Mõned tahavad minna koos trenni – ma kahjuks pole sellist inimest veel leidnud,“ toob ta näite. Küll aga kutsuti teda kettagolfi mängima, kuna jutu käigus selgus, et talle see ala meeldib. „Midagi erilist väga polnud, veetsime toredalt aega,“ sõnab ta.
Ennast kakskeelseks nimetav Angelina arvab, et kuna me elame multikultuurses maailmas, võiks ikka suhelda teistest kultuuridest pärit inimestega ja seeläbi õppida nende kultuuri kohta. Tema sõnul on see praeguses maailmas vajalik, need kogemused rikastavad. Samas rõhutab ta, et sul peab ikkagi olema tohutult palju viitsimist, et sealt pärissõpru leida ja seda sidet hoida.
Eelkõige meeldib Angelinale, et rakendusest leitavad inimesed on temast väga erinevad. „Mul on palju häid sõpru, aga nad kõik on kuidagi sarnased. Oleme olnud töökaaslased või käinud koos ülikoolis, elanud ühikas. Meie elu on mingil ajal olnud väga sarnane. Meil on ühised sõbrad ja tuttavad.“ Tugevam side tekib tema meelest sarnastega, kuid vahel peab suhtlema ka teistsugustega. Näiteks tutvus Angelina äpi abil omavanuse noorega, kes on kümme aastat Austraalias elanud ja loomi päästnud.
Rakenduste ja sotsiaalmeediagruppide kaudu on võimalik ka kedagi aidata. „Ma mäletan et ukraina põgenikust naine kirjutas eesti keeles gruppi sooviga leida omavanuseid sõpru ning praktiseerida keelt,“ meenutab Angelina, kes sellele hea meelega vastas ja kutsus naise ka veetma uusaastaööd koos enda sõprade seltskonnaga. „Arvan, et selliste inimeste jaoks on need äpid eriti tähtsad. Sa alustad ju elu nullist, su sõbrad on Ukrainasse jäänud.“
Välismaal on popim
„Mina olen Bumble’i äppi kasutanud, sest viibin palju välismaal, teinekord ka üsna pikalt. Tihti tekkis tahtmine lihtsalt kellegagi sõbrannatada, juttu ajada, väljas söömas käia. Ei mäletagi, kuskohas sellest äpist täpselt kuulsin, aga alla ma ta laadisin,“ räägib Greete.
Greete on mõtisklenud, miks rakenduse abil sõpru soetada. „Muidugi on natuke sürr otsustada inimese pildi ja küllaltki pinnapealse tutvustuse järgi, kas temast võib saada mulle lähedane inimene,“ räägib ta. Samas lisab, et kui järele mõelda, siis meil kõigil on vast sõpru, kellega pealtnäha justkui polekski nii palju ühist, aga sõprus on arenenud orgaaniliselt – olgu siis töö juures, koolis või mõnel üritusel.
„Täiusliku sõbra“ kavand on Greete meelest natuke nagu „Täiusliku kaaslase“ oma: paned kõik vajalikud punktid kirja, inimene justkui vastab kõigile punktidele, aga säde tekib ikkagi loomulikust suhtlusest, mitte nimekirjast.
Ühe hoiatuse annab ta otsijatele ka. Nimelt on välismaal oht sattuda püramiidskeemitajate otsa, kellega tal jutt lühikeseks jäi. Õnneks õppis ta pikapeale selliseid ära tundma, sest nood kippusid oma profiilides rõhuma eneseabiõpikutest pärit klišeedele ja viitama endale kui Bossile.
„Tunnen neile naistele kaasa ja loodan, et nad püramiidilõksust peagi välja saavad,“ ohkab ta. Oli ka neid, kes reklaamisid oma äri: juuksurid, küünetehnikud jne. Paar daami otsis enda ja mehe suhtesse „vürtsi“. „Mina otsisin siiski platoonilist sõbrannat, aga edu neile,“ on Greete salliv.
Greete mäletab, et äpist leitud esimese sõbranna elukaaslane oli alguses natuke kahtlustav, sest Bumble’i on ju tuntud ennekõike kohtinguäpina. Eestis pole Greetel vajadust sõpru internetist otsida. „Minu arusaamist mööda on seal põhiliselt välismaalased: kas äsja Eestisse kolinud või siis läbisõidul inimesed. Oleks ju kena, kui kohalikud ka selle avastaksid. Muide, tegemist on pea täielikult naiste pärusmaaga.“
Ta lisab, et äpis endale sõpru valides on tal mehi ette tulnud ehk kolm. „Miks see nii on, jäägu psühholoogide pärusmaaks. Võib-olla on naised sotsiaalsemad, vajavad oma võrgustikku rohkem kui mehed,“ arutab ta.
Äpist on tal olnud rohkem rõõmu kui tuska. „Praeguseks olen sealt leidnud kaks sõbrannat, kellega olen saanud väga lähedaseks. Praegu on äpp mul küll telefonis alles, ent mitteaktiivne. Kui kellelgi on äpi kasutamise vastu huvi, siis mina seda kindlasti soovitaksin. Lihtsalt väikese tärnikesega, et ilmselt tuleb svaipida päris kaua ja kannatlikult, enne kui kellegi leiab.“
Ehk siis viga ei ole minus, et ma kolme päeva jooksul polegi jõudnud uue tuttavaga parki jalutama. Ehk veel edaspidi, kui kannatust jagub!


Maldiivide president selgub teises valimisvoorusMALÉ, 10. september, AFP-BNS - Maldiivide laupäevastel presidendivalimistel võitjat ei selgunud, praegune riigipea Ibrahim Mohamed Solih ütles pühapäeval, et otsib teise vooru võitmiseks liitlasi.
Esialgsetel andmetel toetas Solih´t avavoorus 39 protsenti ja tema peamist rivaali pealinna meeri ja korruptsiooni eest vanglakaristust kandva ekspresident Abdulla Yameeni lähedast liitlast Mohamed Muizzut 46 protsenti valijatest. Ametlikke valimistulemusi ei ole veel avaldatud.
Valimiste teine voor peaks toimuma 30. septembril.
AFP - Baltic News Service


Kersti Kaljulaid: on kummaline nõuda sõja jäämist Ukraina piiridesseTALLINN, 10. september, BNS – Jaltas toimunud Euroopa strateegiakonverentsilt naasnud ekspresident Kersti Kaljulaid peab veidraks Lääne soovi kammitseda Vene agressioonisõda vaid Ukraina piiridesse.
"Jätkuvalt tahab suur osa läänest, et sõda jääks Ukraina territooriumile, mitte ei kanduks Venemaale. Sellest on jätkuvalt raske aru saada, kuigi põhjenduseks tuuakse mure eskalatsiooni pärast," kirjutab Kaljulaid sotsiaalmeedias.
Kaljulaidi sõnul oli seekordne Jalta strateegiakonverents eriline juba kas või seetõttu, et kohal oli Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi koos esimese leedi Olena Zelenskaga, lisaks veel peaminister Denõss Smõhal, välisminister Dmõtro Kuleba, sõjaväeluure ülem Kõrõlo Budanov ja värske kaitseminister Rustem Umerov.
"Ühtsus püsib. Vaatamata aeg-ajalt kõlavatele veidratele hüüatustele ja kuulujuttudele on selge, et Ukrainal on lääne tugi sõdida senikaua, kuni Venemaa on kaotanud ja Ukraina on tagasi 1991. aasta piirides. Ukraina rahvas on kandnud selliseid kaotuseid, et nad ei mõistaks vähemaga leppimist," nentis Kaljulaid.
Ekspresidendi sõnul on Ukraina saanud juba üksjagu ka sellist relvastust, mille kohta esialgu lootust ei antud. Viivitamise eest maksavad Ukrainlased aga eludega ning neil on jätkuvalt vaja sisuliselt kõike – eelkõige laskemoona.
"Miljon mürsku võib kõlada suure hulgana, ent sellest piisab vaevalt aastaks," nentis Kaljulaid.
Ekspresidendi kinnitusel tegeleb Ukraina paralleelselt küll ka korruptsiooniga, ent sügav probleem püsib.
"See teeb ka Ukraina ülesehitamise palju keerulisemaks – riigi taastamisel on näiteks vaja palju ka erasektori abi," selgitas Kaljulaid.
Koos läheneva talvega kasvab Kaljulaidi hinnangul ka mure elanikkonna pärast, juhul kui agressorriik Venemaa peaks kordama rünnakuid Ukraina elektri- ja soojusjaamadele. Moskva sellistele plaanidele viitavad paraku kõik märgid.
"Venemaa on nõrgestatud," märkis Kaljulaid. "See, et nad iseennast kiidavad, ei muuda olukorda. Aga samas ei tähenda see ka seda, et Venemaa kaitse oleks kohe-kohe kokku varisemas. Nad suudavad endiselt toota ka küllalt kõrgetasemelist relvastust, sest sanktsioonid ei pea piisavalt. Erilist muret teevad Ukraina jõududele Lancet-droonid."
Eelmise aasta strateegiakonverents oli pärast Venamaa agressioonisõja algust esimene suur rahvusvaheline suurüritus Kiievis. Konverents ise on nüüdseks juba ligi 20 aastat vana ning loodud selleks, et Ukrainat Euroopale lähendada.
Tallinna toimetus, +372 502 5532, sise@bns.ee
Baltic News Service


Raadiohitid: Toomase tehingud ja Tanel Padari teekond investorite TOPiNädala hittides saab piiluda nii Investor Toomase kui tuntud muusiku Tanel Padari portfelli. Lisaks rääkis rikaste TOPi kuuluv Rain Rannu filmist "Vaba raha" ja oma suhtest rahaga ning E-piima juht Jaanus Murakas avas uue juustutehase tagamaid.
Nädala raadiohitid:
Investor Toomas: turgude meelsus kõlgub ahnuse alumises otsas
Sel aastal on olnud anomaalselt hea aasta panganduses, kuid laiemalt on turgudelt puudu eufooria ning investorite ahnus, rääkis börsitoimetuse juht Juhan Lang „Investor Toomase tunnis“.
Augustikuud kokkuvõtvas saates tõid börsiajakirjanikud välja, et majanduskasv ja inflatsioon ongi vastassuunalised ning pikas perspektiivis tuleb arvestada, et majanduses on valus veel tükk aega.
Lisaks heideti pilk Toomase portfelli eelmisel kuu tulemustele, räägiti lahti Toomase viimane tehing ehk miks Toomas pöördus Tallinkiga spekuleerima ning mida võib turgudelt lähiajal oodata.
Põhimõtted, mis on viinud Tanel Padari investorite TOP-i
Saates jagab muusik Tanel Padar oma investeerimispõhimõtteid, tänu millele on ta jõudnud investorite TOP-i.
Padari sõnul on oluline olla julge ja võtta riske. „Te ei saa võib-olla tootlust ja võib-olla ei saa raha ka tagasi, aga nautige seda teekonda, sest ainult läbi oma vigade õpib,“ lisas Padar.
Ettekandes räägib Tanel Padar, kuidas temast sai investor, ja jagab oma investeerimisteekonnal õpitut. Ettekanne on salvestatud juuli alguses toimunud Investeerimisfestivalil.
Äripäev eetris: eelseisev maksutõus tekitab külmavärinaid
Saates keskenduti sel korral peaministriga seotud skandaalile, kraaditi Eesti majanduse tervist, heideti pilk restoraniäri raskuste põhjustele ja arutati, kas USA valimised võivad mõjutada ka sealset majandust.
Rikaste TOPis olev Rain Rannu rahale praktiliselt ei mõtlegi
"Raha ei mängi minu elus põhirolli," ütles ettevõtja ja investor Rain Rannu.
Rannu rääkis hommikuprogrammis, et tema hinnangul on elumuutev rahasumma palju väiksem kui Rikaste TOPi alumine piir. Tänavusesse edetabelisse pääsemiseks pidi vara väärtus ületama 13 miljoni euro piiri.
Samuti tutvustas Rannu põhimõtteid, miks ta panustab filmitööstusesse ja miks tegi ta sel nädalal kinodesse jõudva "Vaba raha".
E-Piima juht: Eesti turg on kahanev ning korralik kasum ei tulnud siit
E-Piima juht Jaanus Murakas ütles saates „Kuum tool“, et 100 miljonit maksma läinud uue juustutehase toodangust jõuab Eesti turule mitte rohkem kui 10% ning et siinne turg on paratamatult kahanev.
Lisaks kinnitas E- Piima juht, et ettevõtte eelmise aasta korralik kasum ei tulnud Eesti tarbija taskust, vaid see võeti valdavalt eksporditurgudelt.
Saates oli Jaanus Murakaga jutuks ettevõtte tootmisplaanid, uue tehase tootmismahud, samuti piimandussektori ja põllumajanduse olukord laiemalt.
Madis Toomsalu: aasta lõpuks jõuame 140 miljoni eurose kasumini
LHV Grupi juht Madis Toomsalu sõnul kajastab grupi uuendatud finantsplaan endiselt laenumahtude kasvu ka Eestis veel 300 miljoni võrra. LHV laenukahjude prognoos aasta viimasteks kuudeks on Toomsalu sõnul ligikaudu neli miljonit.
Intervjuus rääkisime veel, kuidas mõjutab grupi tegevust Finantsinspektsioonilt saadud 900 000 euro suurune trahv, kuidas rahapesu vastu edaspidi võideldakse, samuti kuidas valmistutakse ajaks, mil intressitõusud jäävad paigale.


Õnnetusjuhtum Tervise Paradiisis: õlg rippus ebaloomulikus asendis ja kätt ei saanud üldse liigutadaJuuli lõpus juhtus lavastaja Gerda Kordemetsa perekonnas Pärnu Tervise Paradiisi külastades õnnetus, mis saadab kannatanut emotsionaalselt ja füüsiliselt veel isegi praegu. Veekeskuse suhtumine kannatanusse ja tema lähedastesse oli Kordemetsa sõnul kalk ning hoolimatu.
„Tegin Koidula Muuseumi aias lavastuse proove ja minu hoida oli 8aastane lapselaps,“ kirjutab Kordemets oma sotsiaalmeedia postituses.
„Lapse vanemad olid juba koju Stockholmi tagasi sõitnud. Abiks lapsehoidmisele oli Tallinnast kohale sõitnud minu tütre ristiema. Tol päeval sõidutasin nad koos lapselapsega Tervise Paradiisi, et lapsel aeg rõõmsamalt liiguks. Korraga helistas mulle tütar. Rootsist! Et sõbrannale oli keegi SPA-s raske vigastuse tekitanud ja nad on koos lapselapsega EMO-sse viidud,“ meenutab Kordemets kõnet, mida keegi meist saada ei sooviks.
Õlg liigesest väljas
„Jätsin proovi pooleli ja kihutasin EMO-sse. Lahke arst näitas mulle röntgenpilti sõbranna õlast, mis oli liigesest väljas, lisaks oli õlavarre ülemises osas luumurd. Sõbranna ise oli tugevate valuvaigistite mõju all ega saanud sel hetkel midagi aru. Tema kõrval toolil istus ehmunud ent vapper tütrepoeg. Ligiduses vedeles ka kott sõbranna asjadega, kuid mitte tema riideid,“ täpsustab Kordemets postituses ja lisab: „Umbes poolteist tundi hiljem mässisin niiskes trikoos sõbranna oma kampsunisse ning me sõitsime kolmekesi tagasi Tervise Paradiisi. Et tagastada sealt sõbrannale laenatud hommikumantel ning sisenemisel talle väljastatud käepael. Nii me seal leti ees seisime: supeltrikoo ja kampsuni väel sõbranna, ehmunud laps ja mina. Seletasin letitöötajale, et siin on see inimene, kellega basseinis paar tundi tagasi raske õnnetus juhtus, et me tõime hommikumantli ja käepaela tagasi… „Teil on maksmata arve üheksa eurot,“ teatas töötaja. Oleksin tahtnud küsida, mille eest, aga ei küsinud. Küsisin hoopis, kuidas sõbranna oma riided kapist kätte saaks.„Mina sellega ei tegele, astuge eest ära, mul on klient,“ ütles töötaja. „Meie ei olegi siis kliendid?!“ Saabus teine töötaja, ilmselt esimese ülemus. Ja ütles, et minu tütar on Rootsist juba teinud avalduse juhatusele ning nemad nüüd rohkem selle probleemiga ei tegele. Kuna nemad ei teagi, mis basseini poole peal toimub ega vastuta selle eest. Et selliste asjadega tegeleb ainult juhatus,“ avaldab Kordemets nördimust.
„Olgugi, et „nemad ei tea, mis basseini poole peal toimub“, olid nad juhtunust ometi kuulnud juba. Aga neil kummalgi ei tulnud pähegi küsida neid küsimusi, mida oleks küsinud iga normaalne inimene: „Kas te saite raskesti viga?“ või „Kuidas te ennast nüüd tunnete?“ või „Kas me saame midagi teha, et te tunneks ennast paremini?“ Ei. Kui oled oma „võla“ ära maksnud, pole sa enam klient ja astu aga minema.Tegelikult ei teadnud Tervise Paradiisis mitte keegi, mis seal „basseini poole peal“ õieti toimub. Polnud seal ei turvatöötajat ega vetelpäästjat,“ avaldab Kordemets.
Keegi jooksis kannatanule otsa
Lavastaja avab sündmuste käigu.
„Lapselaps jättis oma jäätisekokteili topsi (ilmselt see oligi see 9 eurot) sõbranna kätte ja läks torust alla laskma. Järgmisel hetkel tormas keegi sõbrannale otsa ja ta kukkus – siledal põrandal rahulikult seistes, aga nii õnnetute tagajärgedega, nagu eespool kirjeldasin. Appi tulid paar juhuslikku SPA külastajat. Oli kohe aru saada, et vigastus on tõsine, õlg rippus ebaloomulikus asendis ja ta ei saanud kätt üldse liigutada. Mingi aja möödudes ilmus nähtavale siiski ka turvatöötaja. Kutsuti kiirabi, seoti valge riideribaga käsi üles ja paigaldati jääkott. Mitte vigasaanud õlale, ei, vaid täiesti tervele küünarnukile. Sõbranna oli hoobist ja valust nii segi, et ei osanud protestida. Hakati teda juba ukse poole talutama, kui ta taipas öelda: aga temaga on kaasas ka 8aastane poiss! Mitte keegi polnud selle vastu huvi tundnud, kas keegi on koos temaga SPAs. Kui ta oleks saanud obaduse pähe, kaotanud teadvuse või olnud veel rohkem segaduses, oleks 8aastane laps jäänud sinna üksi ilmselt sulgemiseni,“ toob Kordemets välja, et tervisekeskuses näib ilmselgelt olevat puudulik kriisiplaan, aga puudub ka igasugune inimlikkus.
„Laps taheti lükata kiirabiautosse samuti ujumispükstes, ent õnneks taipas sõbranna paluda, et vähemasti lapsele kapist riided toodaks. Minu tütre kirjale Tervise Paradiisi juhatusele, kus palusime turvasalvestiste ülevaatamist lootusega tuvastada õnnetuse põhjustaja kahjunõude esitamiseks, ei tulnud tükk aega mingit vastust. Kui tuli, ei küsitud kannatanu tervise järele ega pakutud abi, vaid uuriti, kas soovime kaasata politsei. Mis meil üle jäi. Sõbranna tegi meie pealekäimisel politseile avalduse sooviga „leida abi süüdlase tuvastamisel, näha turvakaamerate salvestusi, selgitada välja milline oli veekeskuse personali tegevus peale vahejuhtumit.“ 14. augustil teatas Lääne Ringkonnaprokuratuur kriminaalmenetluse alustamata jätmisest: „Olemasolevatele andmetele tuginedes ei ole xxxx kukkumine ja sellest saadud tervisekahjustus toimunud kellegi tahtlikult toime pandud süüteo tõttu, vaid tegemist on õnnetu juhtumiga, kui keegi, (teataja sõnul) ilmselt teismeline, jooksis vastu teatajat, kes ootamatust kontaktist tasakaalu kaotas ja kukkus,“ avaldab Kordemets.
„Veekeskus toob enda kodulehel üldreeglite loetelus välja, et veekeskus koos selle basseinide ja atraktsioonidega on tulenevalt atraktsiooni/basseini füüsikalistest omadustest, kasutajate hulgast ning nende kehalistest eripäradest ja käitumisest, tavapärasest kõrgema ohuriskiga piirkond, kus ei ole võimalik täielikult elimineerida tervisekahjudega intsidentide teket ning andnud soovituse veekeskuse ruumides liikuda ettevaatlikult ja kiirustamata. Võib möönda, et lapsed võivad veekeskuses saadavatest positiivsetest emotsioonidest saadud ülemeelikuses liikuda kiirustades ja sellega veekeskuses ohutu käitumise reegleid rikkuda,“ vahendab lavastaja.
Inimlikkust ja hoolivust ei ole
„Sõbranna ravi ja taastusravi (tasuline) kestab hinnanguliselt 6 kuud kuni 2 aastat. Pikad kirjavahetused Tervise Paradiisi juhatusega pole viinud mitte kusagile. Nende empaatiavõime tipp oli pakkuda tasuta perepääset asutusse, kuhu meie perekond ei julge enam kunagi jalga tõsta. See on sama hea, kui pakkuda ööklubis vägistamise ohvriks langenule priipääset ja nelja tasuta jooki. Meie pere meelest on Tervise Paradiisi töötajate käitumine selle juhtumi kontekstis igal tasandil olnud ebaviisakas, ebaväärikas ja äärmiselt hoolimatu. Toimunu valguses on siit-sealt meieni jõudnud ka teiste inimeste kogemusi Tervise Paradiisi kohta. Nii näiteks saatis üks samuti Rootsis elav klient Tervise Paradiisi juhatusele järgneva teate: „Külastasime eile veekeskust ja nägime kohvikus jäätist süües toolide taga rotti! Loodame, et olete probleemist teadlik.“ Vastust kirjutaja oma kirjale muidugi ei saanudki. Teine tuttav imestas Tervise Paradiisi sellise suhtumise üle, kuna alles hiljaaegu oli samas asutuses toimunud surmaga lõppenud õnnetus – oleks ju loogiline, et nad oleksid oma maine pärast ülimures. Ent vaatamata asutuse uhkele nimele, ei huvita Tervise Paradiisi üldse, et kliendid püsiksid terved, neid ei huvita ka klientide rahulolu. Neid ei huvita miski peale klientide raha,“ on Kordemets pettunud firma suhtumises oma klientidesse.
„Miks ma seda siin kirjutan, küsite? Ma ei teagi. Võib-olla oli vaja hinge pealt ära saada. Meile oleks nii oluline olnud, kui keegigi sealt majast oleks küsinud: kuidas teil läheb? Kas me saame midagi teie heaks teha? Või äkki oleks piisanud sellestki, kui poleks seda 9-t eurot kasseeritud? Üks oma mainest hooliv asutus oleks võinud selle õnnetu külastuse raha üldse tagasi maksta – rõõmu ju selle eest ei saadudki… Natuke inimlikkust ei maksa midagi, ei siis, kui oled letitööataja ega siis, kui oled juhatuses. Aga nüüd ma tahan lihtsalt öelda: ärge viige neile oma raha, nad pole seda väärt. Kui siiski lähete, olgu teil korralik elukindlustus,“ võtab Kordemets postituses oma loo kokku.
Telefonis selgitab lavastaja lisaks, et mõtles ja hoidis pikalt seda emotsiooni endas, kuid ei suutnud juhtunuga siiski rahu teha. Seda emotsionaalselt enda, aga ka viga saanud lähedase pärast. Kannatanu on endiselt emotsionaalselt ja füüsiliselt rivist väljas. Tema töö ja eraelu on häiritud.
„Enamus ei viitsi eriti tegeleda selliste asjadega, et uuriks või kirjutaks, ei taheta kaebustega jamada. Aga valvsaks teeb see, et asutus näis nii kindel olevat, et nemad on karistamatud,“ rõhutab Kordemets, et inimlikkus peaks sellises olukorras alati säilima.
„Inimesed käivad seal edasi, aga ehk jääb kellelegi kuklasse teadmine, mis võib juhtuda. Et inimesed teaks olla ettevaatlikumad,“ kutsub ta kõiki Tervise Paradiisi külastajaid olema valvsam.
Veekeskuse kõneisikutel on vaba päev
Õhtuleht helistas Tervise Paradiisi, et paluda kontakti, kes saaks antud olukorda firma poolt kommenteerida.
Veekeskuse telefonilt kõlas vastuseks soovitus kirjutada veekeskuse juhile meil. Palvele aidata leida kontakti telefonitsi, sest lugu arvestades võiks ju eeldada, et firma soovib jagada ka omapoolset selgitust, vastati külmal toonil, et ka veekeskuse juhataja on vaba päeva ära teeninud. Lisaks leidis kõnelenud isik, et leht jaksab oodata ära ehk ka järgmise nädalani.
Õhtuleht saatis seepeale küsimused meiliga Tervise Paradiisi veekeskuse juhile. Mõned tunnid pärast artikli ilmumist avaldas Tervise Paradiis oma Facebooki-lehel selgituse Greta Kordemetsale, millest teavitas spaa juhatuse liige Jaan Ratnik e-kirjaga ka Õhtulehte.
„Veelkord, nagu oleme Teie tütrega peetud kirjavahetuses edastanud – meil on väga kurb, et selline õnnetus tema lapse ristiemaga meie Veekeskuses juhtus (talle jooksis veekeskuses otsa umbes 10 aastane klient keda meil kahjuks ei õnnestunud tuvastada). Me siiralt loodame, et tema õla paranemine kulgeb kiirelt ja komplikatsioonideta,“ kirjutab Tervise Paradiisi esindaja ning lisab, et asutus ei pea õigeks ega mõistlikuks muuta sotsiaalmeediaruumi alternatiivse kohtumõistmise toimumiskohaks.
Spaa esindaja avaldab arvamust, et Kordemetsa avaliku postituse üheks motiiviks võib olla ka asjaolu, et õnnetuses osalejatel ei õnnestunud saada Tervise Paradiisilt hüvitist õnnetuse ja tekkinud tervisekahju eest. „Seda küllaltki olulist osa meie ja Teie tütre vahelisest suhtlusest Te oma muidu pikas ja põhjalikus postituses ei maini (kuid sellest hoolimata ei kao see kuhugi meie ja Teie tütre vahelisest e-kirjavahetusest). Hüvitise saamine juhtunu eest on olnud kirjavahetuse üheks läbivaks teemaks alates Teie tütre esimesest e-mailist meile (saadetuna õnnetuse juhtumise päeva õhtul).“
Spaa esindaja kinnitab, et Tervise Paradiis ei ole süüdi Kordemetsa tütre ristiemaga juhtunud õnnetuses ning seda on ametlikult kinnitanud ka Eesti Vabariigi õiguskaitseorganid. „Õnnetuses mitte süüdi olevalt osapoolelt hüvitise nõudmine on ebaõiglane ning võib tunduda väljapressimisena. Teie lugu on paraku kirjutatud asjaolusid väänates ning presenteeritud Teile sobivas kuid Tervise Paradiisis halvustavas valguses.“
Tervise Paradiis lükkab ümber väite nagu õnnetult kukkunule oleks valge riideriba õla asemel küünarnukile paigaldatud ning ka jääkott valesse kohta ning spaa valveinstruktor ei küsinud tütre ristiemaga kaasas olnud isikute kohta. „Teie tütre ristiema viga saanud käsi fikseeriti meie veekeskuse valveinstruktori poolt kolmnurksidemega mis on klassikaline esmaabi võte käe/õlavigastuse korral. Kolmnurkside paigaldatakse küünarnuki alt läbi. Ka jääkott asetati õigele kohale sest õlaturse oli sellel hetkel valveinstruktorile juba näha. Kannatanuga kaasas olevate isikute kohta esitas Teie tütre ristiemale küsimuse siiski seesama, temale esmaabi pakkunud meie valveinstruktor. Ka kiirabi kutsumise, kannatanule meie hommikumantli toomise, lapse riidesse aitamise ning kannatanu garderoobi kapis olevate asjade kottipakkimise ja kiirabiautosse transportimisega tegeles meie valveinstruktor omal initsiatiivil.“
„Meil on olemas meie töötajate seletuskirjad, kus vastavad asjaolud on kajastatud ning mis on kirjutatud ammu enne kui Te need meile nüüd käesolevas Facebooki postituses süüdistavalt esitate. Palun vaadake rahulikult üle kogu meie ja Teie tütre vahel peetud kirjavahetus ning me väga loodame, et Te peate seejärel õigeks oma postitus ära kustutada. Ka Tervise Paradiisil on õigus oma hea nime eest seismisel kasutada Eesti õigusruumis sätestatud meetodeid. Ja lõpetuseks, jäätisekokteil Tervise Paradiisi veekeskuses maksab siiski vaid 4 eurot.“
Alles tänavu märtsis juhtus Tervise Paradiisis surmaga lõppenud õnnetus, kus üks külastaja lükkas kaaslase sügavasse basseini. Sealt inimene omal jõul enam välja ei tulnud. Noormees vajas elustamist ja suri päevi hiljem Põhja-Eesti regionaalhaiglas.


Teistsuguse motivatsioonipaketiga Eliis Mets elab elu, mis kõigile ei sobiJärjepidev töö ja ohverdused on märksõnad 26aastase ettevõtliku saare naise Eliis Metsa elust. Kõigesse, mida ta ette võtnud, on ta pannud oma südame ja see hakkab vaikselt ära tasuma – kui rahaline vabadus on sisuliselt käes, siis ajaline vabadus vajab veel kättesaamist.Kuressaares sündinud ja siin oma vanemate Anu ja Marko esiklapsena üles kasvanud Eliisi on alati ümbritsenud ta pere ja lähedased. Ta lapsepõlv Saaremaal oli täpselt selline, mida noor naine sooviks tulevikus ka oma lastele pakkuda – täis rõõmu, toredaid hetki ja mälestusi.
Kõik 12 kooliaastat õppis ta tollase nimega Kuressaare gümnaasiumis ning kooliaeg kasvatas tas tugevalt võitlushimu, soovi silma paista. “Olin juba varajases nooruses perfektsionist,” ütleb ta. “Ükskõik, mida ma ette ei võtnud, pühendusin sellele kogu südame ja täie tõsidusega.”

Eliis Mets
Sündinud 14.11.1996 Kuressaares
HARIDUS

	September 2019 – juuni 2021, Tallinna Ülikool, õigusteaduste magister
	September 2016 – mai 2019, Coventry Ülikool, international Law (LLB)/ Rahvusvahelise Õigusteaduse bakalaureus
	September 2004 – juuni 2016, Kuressaare Gümnaasium

TÖÖ

	2023 mai - ……., Grant Thornton Baltic., Juhtiv õigusnõustaja
	2022 - 2023 mai, Olympic Entertainment Group. Grupi jurist
	2021 - ……., Tallinna Majanduskool. Õppejõud
	2021 - …….., Bellnor. Koolitaja
	2021 - 2022, Ellex Raidla advokaadibüroo. Jurist
	2020 - 2021, LHV Pank. Jurist

PERE

	Elukaaslane Alex Talisainen
	Ema Anu Mets
	Isa Marko Mets
	Vend Raul

Väiksest saati täielik perfektsionist

Perfektsionism on teda saatnud kogu elu. Eliisi jaoks on oluline teha asju täpselt nii nagu ta on ette kujutanud. Koolis oli ta õpilane, kes ei lasknud õpetajatel tunniga enne edasi minna, kui tema asjadest aru sai. “Oli see matemaatika, bioloogia või füüsika – minu jaoks oli oluline oma peas asjadest aru saada,” nendib ta. “Seesama põhimõte saadab mind nüüdki. Lihtsalt õpetajad on asendunud kolleegidega ja minust endast targemate mõttekaaslastega.”

VÄIKE NAASKEL: Koolis ei lubanud Eliis õpetajal kunagi teemaga enne edasi minna, kui tema asjast täielikult aru sai.
Erakogu

10. klassis käis Eliis koolikaaslastega Teeviida üritusel Tallinnas, kus tutvustati välismaal õppimise võimalusi. “Kui koolikaaslased osalesid seal valdavas enamuses koolist vaba päeva nimel, siis mina helistasin messilt vanematele ja teatasin, et minu plaan on astuda Inglismaale ülikooli,” ütleb ta. Selle nimel hakkas ta ka aktiivselt tegutsema.
Miks just Inglismaa? Sest aasta varem oli ta käinud klassireisil Londonis, peale mida oli vanematele öelnud, et ühel päeval läheb sinna kindlasti tagasi. Muidugi, tol hetkel ei võtnud keegi ta juttu tõsiselt ja Saaremaalt Inglismaale minek tundus hirmus nii mitmes võtmes. “Aga omalt poolt tegin kõik, et see võimalikuks saaks. Kõik suveteenistused restoranides ja mujal töötades panin kõrvale Inglismaa fondi,” märgib ta.
Eliis möönab, et muidugi tegid selle mineku talle võimalikuks ta vanemad ja lähedased, aga ta ise panustas nii palju, kui õpilasena suutis. “Vanemate juurde läksin juba kindla plaaniga, kui palju mul raha puudu jääb, et oma unistus teostada.”
Nii omandaski ta Inglismaal rahvusvahelise õigusteaduse bakalaureuse kraadi, mis on talle uksi avanud ka Eestis. “Õpingute ajal võtsin endale prioriteediks praktikal käimise, et saada kogemust võimalikult erinevates valdkondades. Meeletult äge teekond, mis muutis mind märkimisväärselt!” leiab ta.
Eliisi erialavalik tähendab ajas tagasi minemist 8. klassi, kus ta arenguvestlusel klassijuhatajale ütles, et kavatseb õigusteadust õppima minna. Kust tal selline mõte tuli, ei oska ta öelda, aga sellegi unistuse täitumise nimel töötas ta iga päev.
Tänaseni on Eliis toimetanud õigusmaailmas mitmes rollis. Oma kireks õigusmaastikul on ta avastanud tehingute nõustamise ja ettevõtete igapäevase majandamisega seonduva valdkonna, mis loob võimaluse töötada koos nimekate ettevõtete juhtidega. Olgu selleks ettevõtete omandamis-, võõrandamistehingud, hoolsusauditid või igapäevaseks majandamiseks vajaminevad lepingud. “Valdkond toimib tihedas koostöös maksu- ja finantsala spetsialistidega, mis on minu jaoks ideaalne õppimiskoht, kust saan ka isikliku ettevõtluse tarbeks kõrva taha panna nii mõndagi.”

PRAHA SUVITAJA: Reisida meeldib Eliisile samuti. Pildil suvitamine Praha moodi – vihmavarju all ja pikis rõivais.
Erakogu

Eliisi karjääri iseloomustab liikuvus. “Nii kui olen tundnud, et töö muutub ammendavaks ja edasiarenemiseks võimalused puuduvad, olen edasi liikunud,” nendib ta. Tema soov on maksimaalselt areneda, õppida ja olla mugavustsoonist väljas. “Aga eelmistest ülemustest on saanud koostööpartnerid – lihtsalt nii, et töötan omadel tingimustel ja saan oma teadmisi pakkuda teenusena.”
Praegu tulevad ta enda õigusalased teadmised kasuks ka investeerimisteekonnal, mis sisaldab suures hulgas erinevaid lepinguid ja kokkuleppeid. Niisamuti ka ettevõtluses ja kinnisvarasektoris.

Maanus Masing / Saarte Hääl

Bakalaureuseõpingute ajal avastas ta enda jaoks raamatud. Kui kooliajal pidi lugema kohustuslikus korras ja etteantud raamatuid, siis nüüd köitis teda see, et saab lugeda täpselt seda, mida ise tahab. “Üsna esimeste seas sattusid mu kätte investeerimisalased raamatud ja sealt tekkis kiiresti arusaam, et kui koolist saame kaasa tarkuse õppida selgeks mingi kindel eriala ja siis selles valdkonnas elupäevade lõpuni tööd teha, siis tegelikkuses saab ka teisiti,” tõdeb ta. “Kuna isiksuselt olen väga kalkuleeriv ja analüüsiv, siis esimese reaalse sammu tegemine investeerimismaailmas võttis aega tohutult kaua.”
Kinnisvarani jõudmine oli tema jaoks oluliselt loogilisem samm kui kogu investeerimismaailm. Teadlikult on ta säästnud ja kõrvale pannud alates hetkest, mil teadvustas endale, et soovib minna välismaale õppima. “Minu kartus selles osas, kui kalliks mu õpingud Inglismaal minna võivad, pani mind raha säästma oluliselt tempokamalt, kui oleksin osanud ette arvata,” märgib ta.
Tänu sellele agarale säästmisele oli ta bakalaureuseõppe lõpuks suutnud oma Inglismaa õpingute kõrvalt kokku koguda summa, millega sai katta esimese kodu sissemakse. Muidugi eeldas see järjepidevat töölkäimist ja säästmist. “Aga see tunne, kui sain koduomanikuks, oli seda kõike väärt!”
Sealt edasi tekkis juba suurema korteri vajadus, kuna Eliisi soetatud korter jäi neile elukaaslase Alexiga väikeseks. “Elukaaslane oli selleks hetkeks kinnisvaraga rohkem kokku puutunud ja nii võtsimegi plaani soetada uus eluase selliselt, et olemasolev oleks võimalik alles jätta,” selgitab ta. Selle otsusega saigi alguse paari edasine teekond, kus nad teadlikult töötasid selle nimel, et kinnisvara saaks juurde soetada.
Kinnisvaras näevad nad enda jaoks tugevat eelist. “Minu õigusalane ja elukaaslase ehitusalane kõrgharidus ning sektoris töötamine annavad meile ideaalse koosluse ses valdkonnas toimetamiseks.”

Erakogu

Erakogu

Teekond finantsvabadusse omadega poole peal

Pea neli aastat tagasi alustatud ühine teekond finantsvabadusse on neil Eliisi sõnul veel täitsa pooleliolev rada, kus tänaseni tuleb teha järjepidevat tööd ja omajagu ohverdusi.
“Kui teekonna alguses olid ohverdused seotud pigem rahaliste valikutega, siis praeguseks oleme jõudnud punkti, kus peamine ohverdus, mille arvelt oma unistust püüame, on aeg,” sõnab ta.
Teekonna alguses mõtestasid noored enda jaoks lahti selle müstilise “finantsvabaduse” olemuse ja peamine ideoloogia, millest nad lähtuvad on, et neil oleks aega – pühenduda täpselt nendele projektidele ja töödele, mis päriselt silma särama panevad.
Ja aega pühendada end perele. “Kui vaadata meie praeguse elu vaba aja osakaalu muude tegemiste kõrval, siis kindlasti ei saa me väita, et oleksime selles osas kuidagimoodi vabad – oleme hetkel eluetapis, kus töötunde tuleb oma unistuste realiseerumise nimel leida kordades rohkem, kui enamik inimesi endale ette oskaks kujutada.”
Aga see on sajaprotsendiliselt nende enda valik. “Oleme vaikselt jõudnud faasi, kus saame öelda, et oleme rahaliselt vabad. Nüüd aga tuleb pingutada ka ajalise vabaduse suunas,” ütleb Eliis.
Septembrist algas ka Eliisi kolmas õppeaasta õppejõuna Tallinna majanduskoolis, kus ta on õpetatavaid aineid endale pidevalt juurde võtnud. Tema fookuseks on õigusala ning rahapesu tõkestamise valdkond. “Magistrit lõpetades tabasin end mõttelt, et peale seitsmeteistkümnendat 1. septembrit koolipingis tuleb mul viimaks paus, mida olin nii kaua oodanud,” ütleb ta. Elu aga tegi seepeale kohe omad korrektuurid ja magistriõppe lõpetamise aasta septembris alustas ta koolis õppejõuna.
Eliisi ajend sellise väljakutse vastuvõtmiseks oli taaskord peamiselt enda mugavustsoonist välja toomine. “Ma ei ole nautinud avalikku esinemist ja kuidas muudmoodi ikka sellest üle olla, kui astuda klassitäie õpilaste ette,” ütleb ta. “Aga see on olnud üks tohutult arendav teekond, kus lisaks teiste õpetamisele õpin ka ise palju – seda nii erialaste teadmiste, inimsuhete kui ka avaliku esinemise vaatenurgast.” Eliis on enda sõnul selle lühikese õpetamisajaga palju arenenud ning õpetamine on kindlasti üks neist tegevustest, mida ta soovib kunagi Saaremaale tagasi kolides jätkata. “Kus ja kuidas mul on võimalik Saaremaal väärtust luua, eks seda näitab aeg.”

KOKKUHOIDEV PERE: Vend Raul, ema Anu, isa Marko, Eliis ise ja tema elukaaslane Alex.
Erakogu

Side Saaremaaga on Eliisi jaoks kirjeldamatu. Kui jällegi tulla tagasi finantsvabaduse saavutamise juurde, siis Saaremaale kolimine on üks peamisi lõpp-eesmärke, kuhu ta soovib elukaaslasega välja jõuda. “Mitte, et muul viisil Saaremaale juba tagasi kolida ei saaks, aga see imeline saareke pakub meeletus koguses võimalusi, mida soovime teostada endale sobivatel tingimustel.”
Konkreetset ajalist tähtaega Saaremaale kolimiseks ei olegi ta välja mõelnud, aga aktiivselt toimub tegutsemine selle nimel, et see toimuks võimalikult ruttu. Koduskäimise puhul kehtib Eliisi jaoks ütlus, et alati võiks seda rohkem olla ning kunagi ei saa küllalt. “Kahjuks ebanormaalselt kiire elutempo juures, kus ka enamikel nädalavahetustel on vaja töökohustusi täita, juhtub seda kordades vähem kui tahaksime.”
Eliis märgib, et kui ta ema telefoni otsas küsib, millal neil on plaanis Saaremaale tulla, siis tegelikkuses on liiga pikk aeg juba mööda läinudki. Kuus korra on tempo, millega noored proovivad hakkama saada. Lisaks sellele, et Saaremaa on Eliisile nii armas-kallis koht, ootab valdav enamus armsaid-kalleid pereliikmeid ja lähedasi sugulasi teda samuti siin. “Kokkuhoidev perekond ja Saaremaa on minu unistuste kooslus!” õhkab ta.
Eliisi elukaaslane, kellel enne Saaremaaga sidet ei olnud, imestavat alati, kuidas on võimalik, et siin inimesed nii soojad ja toredad on, et isegi kiire toidupoes käimine võib tänu lahkele müüjale tekitada erilise kogemuse.
Eliisi ema ja isa peavad “Kuressaare ühte kõige ägedamat tehnikapoodi”, nagu ta ise ütleb. Selle juures on tal olnud siiras rõõm näha, kui hinge ja pühendumisega nad seda teevad.
“Vanemad saavad aktiivselt kaasa lüüa ka meie kinnisvaraportfelli haldamises, tahavad nad seda või mitte,” märgib Eliis. “Naljatades kutsume ema juba meie isiklikuks maakleriks, sest tema on teinud rohkem korterite üleandmisi kui me ise.” Samuti kasutavad Eliis ja Alex ära vanemate tehnikapoe võimalusi, saades sealt oma korteritesse parima tehnika.
Suuremad kinnisvarainvesteeringud arutatakse samuti kodus läbi. “Exceli tabelid ja tootlusarvutused on meie rida, aga sellegipoolest kaasame alati vanemaid aruteludesse, et ka nende arvamust ja perspektiivi kuulata.”
Eliis ei salga, et tööd tuleb praeguses eluetapis teha metsikult. “Tööd tuleb teha õhtuti pärast seda, kui lõpetan palgatöö ja tööd tuleb teha laupäevadel ja pühapäevadel,” kinnitab ta, öeldes, et väga tihti jääb inimestele mulje, et kõik tuleb lihtsalt. Tegelikkuses on see teekond raske ja ei sobi kindlasti enamikule inimestest.
“Ma alati naljatan, et olen sündinud teistsuguse motivatsioonipaketiga ja olen seda juttu uskuma pannud ka lähedased,” sõnab ta, mööndes, et tegelikult on vist tegemist ikkagi järjepidevusega. “26aastasena on raske tahta olla ruumis kõige targem inimene, aga ruumis kõige töökam, see on juba reaalsem ja selle poole ma ka alati sihin.” Töökus ja täpsus ongi Eliisi tugevused.

Erakogu

Hommikud unistamiseks ja õhtud mahalaadimiseks

Päeva olulisim ja väärtuslikuim aeg on Eliisi jaoks hommik. Nädala sees ärkab ta kell 5.45. “Enamikule tundub see täiesti jabura kellaajana, aga minu jaoks on need hommikused tunnid just see aeg, kus võtan aega iseendale,” sõnab ta.
Eliisi jaoks tähendab see trennis käimist. Suviti võib teda näha jooksuradadel ja ülejäänud aastaaegade hommikud veedab ta jõusaalis.
“See on aeg hommikust, kus mul peab alati käepärast olema telefon, et saaksin kõiki neid unistusi ja mõtteid kusagile kirja panna. Olen väga suur unistaja ja just hommikud on aeg, mil saan neid mõtteid mõelda nii, et kogu ülejäänud maailm ümber alles magab.” Kell 5.45 ärkamisaeg tähendab Eliisi jaoks, et kell 9 on ta valmis andma osakese endast ülejäänud maailmale.
Niisamuti on ka ta õhtune rutiin kohustuslik osa ta päevast. Ükskõik, kui väsinud ta on, ei möödu õhtutki, kus ta raamatut kätte ei võta. Isegi kui loetud lehekülgi tuleb vaid viis.
“Järjepidevus on miski, mis on mind elus väga palju edasi aidanud ja seda järjepidevust hoian ka oma igapäevaelu tegemistes,” võtab ta asja kokku. Lugemine on lihtsalt hea viis, kuidas end muust maailmast päeva lõppedes maha laadida. Seda enam, et praeguseks on ta enda jaoks avastanud hoopis ilukirjanduse.

Erakogu

See kui ülivõrdes Eliis Saaremaast räägib, oli lausa imelik
Eliisi on raske sõnadega kirjeldada, sest teist sellist inimest pole mina veel kohanud (positiivses võtmes). Tema sihikindlus on eeskujuks kõigile, ka mulle. Omadused, mis teda kirjeldavad, on põhjalikkus ja kirg, mis saadavad ta tegemisi.
Samuti on imetlusväärne jälgida, kuidas kõik tegemised, mis ta ette võtab, saavad tehtud. Eliisi jaoks takistused puuduvad ja kui need isegi tekivad, siis tema alla ei anna ja ületab ka need! Tooksin veel välja tema armastuse pere ja Saaremaa vastu. See kui ülivõrdes Eliis Saaremaast räägib, oli meie tutvumisel lausa imelik, kuid mida aeg edasi, seda enam näen, kuidas see ei ole tema jaoks pelgalt kodukoht, vaid kogukond, kuhu ta süda kuulub.
Oleme Eliisiga käimas ettevõtluses/investeerimises esimesi samme, kuid olen rohkem kui kindel, et tema teadmised ja isikuomadused viivad sihile, misläbi täidame koos ka meie ühised eesmärgid.Alex TalisainenEliisi elukaaslane


„Ärge viige neile oma raha“ Tervise Paradiisis toimunud karm õnnetus jättis spaa personali ükskõikseksLavastaja Gerda Kordemets jagas juulis Tervise Paradiisis juhtunud õnnetusjuhtumit, mille käigus sai raskelt viga tema sõbranna. Peale karmi õnnetust nõudis veekeskuse personal esimese asjana kannatanult maksmata 9 euro suurust võlga.
„Tegin Koidula Muuseumi aias lavastuse proove ja minu hoida oli 8-aastane lapselaps. Lapse vanemad olid juba koju Stockholmi tagasi sõitnud. Abiks lapsehoidmisele oli Tallinnast kohale sõitnud minu tütre ristiema. Tol päeval sõidutasin nad koos lapselapsega Tervise Paradiisi, et lapsel aeg rõõmsamalt liiguks,“ kirjeldab Gerda Kordemets tänavu juulikuus toimunud sündmuste käiku.
Ühel hetkel helistas talle tütar Rootsist ning teatas, et sõbrannale on keegi SPA-s raske vigastuse tekitanud ja nad on koos lapselapsega EMO-sse viidud.
Kordemets jättis proovi pooleli ja kihutas EMO-sse. „Lahke arst näitas mulle röntgenpilti sõbranna õlast, mis oli liigesest väljas, lisaks oli õlavarre ülemises osas luumurd. Sõbranna ise oli tugevate valuvaigistite mõju all ega saanud sel hetkel midagi aru. Tema kõrval toolil istus ehmunud ent vapper tütrepoeg. Ligiduses vedeles ka kott sõbranna asjadega, kuid mitte tema riideid,“ meenutab ta.
„Meie sellega ei tegele“
Umbes poolteist tundi hiljem mässis ta niiskes trikoos sõbranna oma kampsunisse ning kolmekesi sõitsid nad tagasi Tervise Paradiisi. Et tagastada sealt sõbrannale laenatud hommikumantel ning sisenemisel talle väljastatud käepael.
„Nii me seal leti ees seisime: supeltrikoo ja kampsuni väel sõbranna, ehmunud laps ja mina.“
Kordemets seletas letitöötajale, et basseinis juhtus paar tundi tagasi raske õnnetus ning et nad tulid hommikumantlit ja käepaela tagastama.
Kordemetsa sõnul huvitas töötajat see, kas klientidel on 9 euro suurune arve makstus. Segaduses Kordemets uuris seepeale, kuidas sõbranna kapist riided tagasi saaks.
„Mina sellega ei tegele, astuge eest ära, mul on klient,“ vastas töötaja Kordemetsa sõnul.
„Meie ei olegi siis kliendid?!“ küsis Kordemets vastu.
Seepeale saabus teine töötaja, ilmselt esimese ülemus, ning teatas, et tütar on Rootsist juba teinud avalduse juhatusele ning nemad rohkem selle probleemiga ei tegele. Kordemetsa sõnul polnud personal teadlik, mis basseini poole peal toimub. Selliste asjadega tegeleb väidetavalt ainult juhatus.
„Olgugi, et „nemad ei tea, mis basseini poole peal toimub“, olid nad juhtunust ometi kuulnud juba. Aga neil kummalgi ei tulnud pähegi küsida neid küsimusi, mida oleks küsinud iga normaalne inimene: „Kas te saite raskesti viga?“ või „Kuidas te ennast nüüd tunnete?“ või „Kas me saame midagi teha, et te tunneks ennast paremini?“ Ei. Kui oled oma „võla“ ära maksnud, pole sa enam klient ja astu aga minema,“ nendib pettunud Kordemets.
Tervise Paradiis: lugu on kirjutatud asjaolusid väänates
Hea Gerda!
Väga, väga valus on lugeda Teie postitust teades juhtunu ja sellele järgnenu täpset kulgu ja asjaolusid.
Veelkord, nagu oleme Teie tütrega peetud kirjavahetuses edastanud- meil on väga kurb, et selline õnnetus tema lapse ristiemaga meie Veekeskuses juhtus (talle jooksis veekeskuses otsa umbes 10 aastane klient keda meil kahjuks ei õnnestunud tuvastada). Me siiralt loodame, et tema õla paranemine kulgeb kiirelt ja komplikatsioonideta.
Me ei pea õigeks ega mõistlikuks muuta sotsiaalmeediaruumi alternatiivse kohtumõistmise toimumiskohaks kus peale seda, kui õiguskaitseorganid ega ka ajakirjandus ei ole teinud Teie loodetud järeldusi või kajastusi.
Teie postituse lõpus küsite endalt, miks te selle postituse kirjutasite ning tõdete, et Te seda täpselt ei tea isegi. Kas võib siinkohal siiski olla üheks motiiviks ka asjaolu, et Teil ei õnnestunud saada Tervise Paradiisilt hüvitist õnnetuse ja tekkinud tervisekahju eest? Seda küllaltki olulist osa meie ja Teie tütre vahelisest suhtlusest Te oma muidu pikas ja põhjalikus postituses ei maini (kuid sellest hoolimata ei kao see kuhugi meie ja Teie tütre vahelisest e-kirjavahetusest). Hüvitise saamine juhtunu eest on olnud kirjavahetuse üheks läbivaks teemaks alates Teie tütre esimesest e-mailist meile (saadetuna õnnetuse juhtumise päeva õhtul).
Nüüd on paslik veelkord ära märkida, et Tervise Paradiis ei ole süüdi Teie tütre ristiemaga juhtunud õnnetuses ning seda on Teile ametlikult kinnitanud ka Eesti Vabariigi õiguskaitseorganid. Õnnetuses mitte süüdi olevalt osapoolelt hüvitise nõudmine on ebaõiglane ning võib tunduda väljapressimisena.
Teie lugu on paraku kirjutatud asjaolusid väänates ning presenteeritud Teile sobivas kuid Tervise Paradiisis halvustavas valguses.
Mõningad näited- Te väidate, et Teie tütre ristiemale paigaldati valge riideriba õla asemel küünarnukile ning ka jääkott valesse kohta. Ning, et meie valveinstruktor ei küsinud Teie tütre ristiemaga kaasas olnud isikute kohta. Siinkohal on oluline mainida, et need konkreetsed süüdistused ilmuvad esimest korda Teie praeguses, kõnealuses Facebooki postituses (tehtud eile õhtul). Teie tütar, kes pidas meiega e-kirjavahetust kus ta samuti kirjeldas juhtunu üksikasjasid, ei ole kordagi selliseid asjaolusid nimetanud.
Teie tütre ristiema viga saanud käsi fikseeriti meie veekeskuse valveinstruktori poolt kolmnurksidemega mis on klassikaline esmaabi võte käe/õlavigastuse korral. Kolmnurkside paigaldatakse küünarnuki alt läbi. Ka jääkott asetati õigele kohale sest õlaturse oli sellel hetkel valveinstruktorile juba näha. Kannatanuga kaasas olevate isikute kohta esitas Teie tütre ristiemale küsimuse siiski seesama, temale esmaabi pakkunud meie valveinstruktor.
Ka kiirabi kutsumise, kannatanule meie hommikumantli toomise, lapse riidesse aitamise ning kannatanu garderoobi kapis olevate asjade kottipakkimise ja kiirabiautosse transportimisega tegeles meie valveinstruktor omal initsiatiivil. Meil on olemas meie töötajate seletuskirjad, kus vastavad asjaolud on kajastatud ning mis on kirjutatud ammu enne kui Te need meile nüüd käesolevas Facebooki postituses süüdistavalt esitate.
Palun vaadake rahulikult üle kogu meie ja Teie tütre vahel peetud kirjavahetus ning me väga loodame, et Te peate seejärel õigeks oma postitus ära kustutada. Ka Tervise Paradiisil on õigus oma hea nime eest seismisel kasutada Eesti õigusruumis sätestatud meetodeid.
Ja lõpetuseks, jäätisekokteil Tervise Paradiisi veekeskuses maksab siiski vaid 4 eurot.
„Keegi“ jooksis otsa
Kordemets avab õnnetusjuhtumi sündmuste käigu.
„Lapselaps jättis oma jäätisekokteili topsi (ilmselt see oligi see 9 eurot) sõbranna kätte ja läks torust alla laskma. Järgmisel hetkel tormas keegi sõbrannale otsa ja ta kukkus – siledal põrandal rahulikult seistes, aga nii õnnetute tagajärgedega, nagu eespool kirjeldasin. Appi tulid paar juhuslikku SPA külastajat. Oli kohe aru saada, et vigastus on tõsine, õlg rippus ebaloomulikus asendis ja ta ei saanud kätt üldse liigutada.
Kordemetsa tütre kirjale Tervise Paradiisi juhatusele, kus paluti turvasalvestiste ülevaatamist lootusega tuvastada õnnetuse põhjustaja kahjunõude esitamiseks, ei tulnud tükk aega lavastaja sõnul mingit vastust. „Kui tuli, ei küsitud kannatanu tervise järele ega pakutud abi, vaid uuriti, kas soovime kaasata politsei.“
"Mis meil üle jäi. Sõbranna tegi meie pealekäimisel politseile avalduse sooviga „leida abi süüdlase tuvastamisel, näha turvakaamerate salvestusi, selgitada välja milline oli veekeskuse personali tegevus peale vahejuhtumit.“
14. augustil teatas Lääne Ringkonnaprokuratuur kriminaalmenetluse alustamata jätmisest: „Olemasolevatele andmetele tuginedes ei ole xxxx kukkumine ja sellest saadud tervisekahjustus toimunud kellegi tahtlikult toime pandud süüteo tõttu, vaid tegemist on õnnetu juhtumiga, kui keegi, (teataja sõnul) ilmselt teismeline, jooksis vastu teatajat, kes ootamatust kontaktist tasakaalu kaotas ja kukkus. Veekeskus toob enda kodulehel üldreeglite loetelus välja, et veekeskus koos selle basseinide ja atraktsioonidega on tulenevalt atraktsiooni/basseini füüsikalistest omadustest, kasutajate hulgast ning nende kehalistest eripäradest ja käitumisest, tavapärasest kõrgema ohuriskiga piirkond, kus ei ole võimalik täielikult elimineerida tervisekahjudega intsidentide teket ning andnud soovituse veekeskuse ruumides liikuda ettevaatlikult ja kiirustamata. Võib möönda, et lapsed võivad veekeskuses saadavatest positiivsetest emotsioonidest saadud ülemeelikuses liikuda kiirustades ja sellega veekeskuses ohutu käitumise reegleid rikkuda…“
Puudulik tugi spaa juhatuselt
Kordemetsa sõnul kestab sõbranna ravi ja taastusravi (tasuline) kestab hinnanguliselt 6 kuud kuni 2 aastat.
Kahjuks pole ka pikad kirjavahetused Tervise Paradiisi juhatusega pole viinud tema sõnul mitte kusagile. „Nende empaatiavõime tipp oli pakkuda tasuta perepääset asutusse, kuhu meie perekond ei julge enam kunagi jalga tõsta. See on sama hea, kui pakkuda ööklubis vägistamise ohvriks langenule priipääset ja nelja tasuta jooki,“ möönab Kordemets.
Ta tõdeb, et nende pere kogemuse põhjal on Tervise Paradiisi töötajate käitumine selle juhtumi kontekstis igal tasandil olnud ebaviisakas, ebaväärikas ja äärmiselt hoolimatu.
Toimunu valguses on Kordemetsa peren jõudnud ka teiste inimeste kogemusi Tervise Paradiisi kohta. Nii näiteks saatis üks samuti Rootsis elav klient Tervise Paradiisi juhatusele järgneva teate: „Külastasime eile veekeskust ja nägime kohvikus jäätist süües toolide taga rotti! Loodame, et olete probleemist teadlik.“
„Teine tuttav imestas Tervise Paradiisi sellise suhtumise üle, kuna alles hiljaaegu oli samas asutuses toimunud surmaga lõppenud õnnetus – oleks ju loogiline, et nad oleksid oma maine pärast ülimures. Ent vaatamata asutuse uhkele nimele, ei huvita Tervise Paradiisi üldse, et kliendid püsiksid terved, neid ei huvita ka klientide rahulolu. Neid ei huvita miski peale klientide raha,“ tunnistab lasvastaja.
„Meile oleks nii oluline olnud, kui keegigi sealt majast oleks küsinud: kuidas teil läheb? Kas me saame midagi teie heaks teha? Või äkki oleks piisanud sellestki, kui poleks seda 9-t eurot kasseeritud? Üks oma mainest hooliv asutus oleks võinud selle õnnetu külastuse raha üldse tagasi maksta – rõõmu ju selle eest ei saadudki… Natuke inimlikkust ei maksa midagi, ei siis, kui oled letitööataja ega siis, kui oled juhatuses. Aga nüüd ma tahan lihtsalt öelda: ärge viige neile oma raha, nad pole seda väärt. Kui siiski lähete, olgu teil korralik elukindlustus.“
Alles selle aasta märtsis juhtus Tervise Paradiisis traagiline õnnetus, mil noor mees lükati vette. Noormees hukkus uppumise tagajärel. Toona kirjutas Eksperess, et Tervise Paradiisi Veekeskuses juhtunud traagilise lõpuga õnnetuses oli suur osa sellel, et ei olnud instruktorit, kes oleks võimeline liikumatu inimese nelja meetri sügavuse basseini põhjast välja tooma.


"Ukraina stuudios" kell 18.45: kindralmajor Tamm ja Lavly Perling   "Ukraina stuudios" räägitakse sel pühapäeval ukrainlaste edust lõunarindel ja Ukraina võitlusest korruptsiooniga.   Vastupealetungi edenemine lõunarindel paneb küsima, millal suudavad ukrainlased praeguse taktikalise edu suuremaks läbimurdeks kasvatada. "Ukraina stuudios" kommenteerib viimaseid sündmusi rinnetel ja lähituleviku väljavaateid kaitseväe juhataja asetäitja kindralmajor Ilmar Tamm. President Zelenski vahetas äsja kaitseminister Oleksi Reznikovi välja Rustem Umerovi vastu. Mis on selle käigu tagamaad ja kuidas mõjutab võitlust korruptsiooniga oligarh Ihor Kolomoiskõi äsjane vahistamine, seda selgitab Ukrainat sisejulgeoleku ning prokuratuuri uuendamise vallas nõustanud endine peaprokurör Lavly Perling. Saade algab ETV-s kell 18.45. Saatejuht on Epp Ehand.    					Toimetaja:  Marko Tooming


Venemaal ja Ukraina annekteeritud aladel peetakse kohalikke valimisiMOSKVA, 10. september, AFP-BNS – Venemaal peetakse pühapäeval kohalikke valimisi kokku 79 regioonis, kus valitakse oblastiduumad, kubernerid ning linna- ja munitsipaalvolikogud; paraku suuremat pinget need ei paku, kuna valimistelt puudub tegelik opositsioon.
Lisaks korraldavad agressorriigi Venemaa okupatsioonivõimud kohalikud valimised neljas mullu ebaseaduslikult annekteeritud Ukraina piirkonnas – Donetski, Hersoni, Luhanski ja Zaporižžja oblastis.
Samuti valitakse 2014. aastal ebaseaduslikult annekteeritud Krimmis föderaal- ja kohalikke saadikuid.
Kiiev ja Lääs on valimiste korraldamise Ukraina okupeeritud aladel rahvusvahelise õiguse rikkumisena hukka mõistnud. Kreml püüab aga üha rohkem "seadustada" Ukraina annekteeritud alasid riigi ida- ja lõunaosas.
Ukraina annekteeritud aladel on Kremli võimud pannud püsti liikuvad valimisjaoskonnad, milles saab mitme päeva jooksul oma hääle anda.
Ukraina julgeolekuteenistus SBU märkis, et neil on olemas "kollaborantide" nimekiri isikutest, kes aitavad valimisi korraldada, ning keda Kiievi võimudel on kavas vastava ebaseadusliku tegevuse eest ka karistada.
Moskva linnapea valimised võidab ilmselt praegune meer Sergei Sobjanin, ka kõik teised kandidaadid esindavad Kremli-meelseid erakondi.
Moskvas ei ole valimisreklaami sisuliselt üldse näha.
Samas on Siberis sündinud Kremli lojalist Sobjanin olnud viimastel päevadel sisuliselt lakkamatult teleekraanil. Nii avas ta mitu uut kohalikku rongiliini, kiirtee ja mitu renoveeritud haiglat.
Sobjanin nimetati Moskva linnapeaks 2010. aastal ning on pärast seda võitnud 2013. ja 2018. aasta valimised.
Aastal 2013 võitis ta valimised napilt, kui toona sai talle lähedale korruptsioonivastase kampaania najal kandideerinud Aleksei Navalnõi, kes nüüdseks kannab pikka vangistust.
Valimised tervikuna on aga omamoodi peaproov järgmise aasta presidendivalimistele Venemaal, millel autoritaarne riigipea Vladimir Putin peaks kõigi praeguste eelduste kohaselt pikendama oma võimuloleku perioodi vähemalt 2030. aastani.
Pühapäevaste valimiste tulemused suure tõenäosusega üllatusi kaasa ei too, kuna enamik Putini vastaseid on sunnitud elama eksiilis või veedavad oma päevi vanglatrellide taga.
Valimisvaatlejate sõnul peetakse üks vähestest võistluslikest mõõduvõttudest Venemaa 11 ajavööndis maha Hakassia vabariigis, kus kuberner Valentin Konovalov püüab endale teist ametiaega tagada.
Tänaseks 35-aastane kommunistlik kandidaat Konovalov alistas 2018. aastal Kremli soosiku pärast mitut ja vägagi harvanähtavat massimeeleavaldust muidu hõredalt asustatud mägises piirkonnas.
Sel aastal seisis Konovalov esiti silmitsi tõsise vastasega või vähemalt nii püüdis Moskva teda välja mängida, kui saatis võistlustulle Sergei Sokoli, kes kirjeldas end kui Ukrainas võidelnud ja Kremlilt ordeneid saanud "kangelast".
Ent Sokol langes viimasel hetkel ootamatult konkurentsist, tuues ise põhjuseks terviseprobleemid. Paljud spekuleerivad kohapeal siiski, et tegemist oli käiguga, mille eesmärk oli vältida piinlikku kaotust Konovalovile, kelle populaarsus on ka tegelikult kohapeal kõrge ja kasvab üha.
Konovalov on üks vähestest regionaalsetest liidritest, keda Kreml ei toeta, kuid kes sellele vaatamata jääb ametisse.
AFP – Baltic News Service