Hooldekeskuse omanik mõisteti kohtus süüdi: riigile tuleb tagasi maksta pool miljonit eurot toetustSoodustuskelmust käsitlevas süüasjas mõistis Tartu maakohus tingimisi vanglakaristuse Lõuna-Eesti Hooldekeskuse ASi omanikule Vambola Sipelgale: kohtuotsuse kohaselt rahuldati täielikult riigi esitatud nõudeavaldus ning Lõuna-Eesti Hooldekeskuselt mõisteti välja toetusena saadud summa 563 438 eurot.
Tartu maakohus tunnistas juunis Vambola Sipelga süüdi soodustuskelmust käsitlevas paragrahvis ja võltsitud dokumendi kasutamist käsitlevas paragrahvis. Teda karistati ühe aasta ja kümne kuu pikkuse vangistusega tingimisi. Teist kohtualust, Ake Andressood, karistas kohus kahe aasta ja kümne kuu pikkuse vangistusega, millest kuulub kohe ärakandmisele kuus kuud vangistust, ülejäänud vangistus jääb tingimisi.
Kohus tunnistas Lõuna-Eesti Hooldekeskus ASi süüdi soodustuskelmust käsitlevas paragrahvis ja mõistis rahalise karistuse 150 000 eurot, millest täitmisele pööratakse 50 000 eurot, ülejäänu on tingimisi. „Kohus rahuldas täielikult kannatanu Eesti vabariigi rahandusministeeriumi kaudu esitatud avalik-õiguslik nõudeavalduse ning mõistis Lõuna-Eesti Hooldekeskus AS-lt Eesti vabariigi kasuks välja projekti „Võisiku Kodu reorganiseerimine (Lõuna-Eesti Hooldekeskus AS)“ raames sõlmitud ehitustöövõtulepingu alusel toetusena saadud summa 563 438,30 eurot,“ ütles Tartu maakohtu pressiesindaja Annett Silm Õhtulehele. „See tähendab, et toetuse saajal tuleb see raha tagasi maksta,“ sõnas Riigi Tugiteenuste Keskuse kommunikatsiooniosakonna juhataja Katrin Romanenkov. Kohtuotsusele on võimalik esitada apellatsioonkaebus Tartu ringkonnakohtule.
„Prokuratuur on rahul, et esimese astme kohus nõustus prokuratuuri seisukohaga ning mõistis süüdistatavad soodustuskelmuses süüdi ning rahuldas täielikult kannatanu nõudeavalduse,“ ütles Lõuna ringkonnaprokurör Külli Saks. „Pettusega soodustuse saamisel võetakse soodustuse saamise võimalus neilt, kes seda tegelikult vajavad ja on valmis seda ausal teel taotlema. Seetõttu on vajalik, et valeandmete esitamine toetuse saamisel tuleks avalikuks, pettusega saadu tagastatakse ning teo toimepanija saab ka teenitud karistuse,“ lisas ta.


Septembrist muutub osade välisinvestorite kaasamine1. septembril 2023 jõustub välisinvesteeringu usaldusväärsuse hindamise seadus (VUHS), mis sätestab välisinvesteeringu loa kohustuse ning välisinvesteeringu usaldusväärsuse hindamise tingimused ja korra.
Välisinvesteeringute hindamise eesmärkideks on vältida ohtu Eesti ja Euroopa Liidu liikmesriikide julgeolekule ning avalikule korrale ja tagada riigi toimimise seisukohalt oluliste huvide kaitse.
Välisinvesteeringute hindamise eesmärkideks on vältida ohtu Eesti ja Euroopa Liidu liikmesriikide julgeolekule ning avalikule korrale ja tagada riigi toimimise seisukohalt oluliste huvide kaitse. Näiteks eluliselt tähtsate teenuste toimepidevus, kaupade kättesaadavus, tarnekindlus ja kriitilise taristu kerksus. Tarbijakaitse ja tehnilise järelevalve amet (TTJA) viib VUHS-i alusel läbi loamenetluse, mille käigus ohud tuvastatakse ja kõrvaldatakse.
Välisinvesteeringu luba
Välisinvesteeringu luba on kohustuslik, kui füüsiline või juriidiline isik väljapoolt Euroopa Liitu soovib osaleda Eesti julgeoleku või avaliku korra seisukohalt olulises majandusvaldkonnas ja soovib selleks teha investeeringu kindlaksmääratletud sektoris tegutsevasse ettevõtjasse.
Vastavalt välisinvesteeringu usaldusväärsuse hindamise seadusele on välisinvesteering tehing või seotud tehingud, mille kaudu välisinvestor:
omandab otsese või kaudse olulise osaluse sihtettevõtjas;
saavutab otsese või kaudse kontrolli sihtettevõtja üle või
omandab sihtettevõtja osa.
Loamenetlus
1. Välisinvestor või tema esindaja esitab TTJA-le elektroonilise taotluse ja teavituse.
Taotluses esitatakse välisinvesteeringu kirjeldus ning välisinvestori, sihtettevõtja, sihtettevõtja osa, nende omandistruktuuri, tegeliku kasusaaja ja majandustegevuse andmed ning välisinvesteeringu väärtus, rahastamisallikas ja ajakava.
2. Puudusteta taotlus esitatakse kooskõlastamiseks välisinvesteeringukomisjonile.
3. Välisinvesteeringu komisjoni kooskõlastuse alusel TTJA 30 kalendripäeva jooksul annab välisinvesteeringu loa, keeldub loa andmisest või teatab taotlejale, et välisinvesteering ei ole loakohustusega.
Välisinvesteeringu mõju hindamiseks võib TTJA tähtaega pikendada ühe korra kuni 90 kalendripäeva võrra. Kui välisinvestoriga on vaja pidada läbirääkimisi kõrvaltingimuste üle, mis kohustab välisinvestorit või sihtettevõtjat võtma Eesti või muu Euroopa Liidu liikmesriigi julgeoleku või avaliku korra ohustamise vältimiseks meetmeid, võib TTJA pikendada ettenähtud tähtaegu veel kuni 60 kalendripäeva võrra.
Välisinvesteeringukomisjon
Välisinvesteeringukomisjon tegutseb TTJA juures ning sellesse kuuluvad ka kaitseministeeriumi, majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi, rahandusministeeriumi, siseministeeriumi, välisministeeriumi, kaitsepolitseiameti, politsei- ja piirivalveameti, rahapesu andmebüroo ja riigikantselei esindajad. Komisjoni töökorra kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.


Ettevõtetele suunatud küberrünnakute arv on kahekordistunudSEB Turbekeskus ja küberrünnakuid lahendav Cybers on märganud murettekitavat trendi, kus petuskeemide maht ettevõtete vastu on eelmise aastaga võrreldes kahekordistunud.
Cybersi tegevjuht Jürgen Erm ja SEB Turbekeskuse turbejuht Kätlin Kukk.
Foto: SEB Pank
Petuskeemid on kiirelt muutuvad ja järjest keerukamad, millest tulenevalt on ka välja petetud summad järjest suuremad. „Põhilised ettevõtetele suunatud petuskeemid on võltsarved ja pangakonto andmete muutmine, online-kanalites tegevjuhina esinemine ning andmepüük, millega kogutakse vajaminevaid paroole, et siis juba rahalist kahju teha,“ kommenteeris SEB Turbekeskuse turbejuht Kätlin Kukk.


Kas Prigožini mäss oli Putini lavastatud näitemäng? Soome asjatundja peab seda tõenäoliseksKas sõjalise grupeeringu Wagner juht Jevgeni Prigožin tegutses nädalavahetuse mässu ajal Venemaa presidendi Vladimir Putini korralduste kohaselt?
Ma arvan, et see on võimalik. Selles valguses tundub see isegi tõenäoline, ütleb väljaandele Iltalehti hübriidohtudega võitlemise kompetentsikeskuse võrgustiku direktor Jukka Savolainen.
Ta tegi suure asja ära, kui korraldas võimaluse alustada selle valitsuse ajaloos täiesti uut etappi, kus samal ajal saab käed puhtaks pesta sellest täiesti valesti läinud sõjast, jätkab Savolainen.
Ta peab arusaadavaks, et Wagneri vägesid Moskva suunas juhtinud ja laupäeval ootamatult edasitungi peatanud Prigožin ei oleks saanud mingil juhul ilma Vene valitsuse kaitseta läbi Venemaa alade Valgevenesse siseneda. Sama kehtib ka tema vaba liikumise kohta Valgevenes. Savolainen peab väga võimalikuks, et Prigožinile oli vähemalt mingisugune ülesanne antud otse Kremlist.
Põhimõtteliselt on siin võimalik, et see on Venemaa sisemise juhtimise dünaamika, mida nüüd pärast seda episoodi kasutatakse diktatuuri tugevdamiseks. Sealt algab siis selline süüdlaste otsimine. Ja Prigožin on toonud välja selle tohutu korruptsiooni, mis keerleb ümber relvajõudude.
Kui Vene valitsus hakkab puhastamise vaimus „süüdlasi” taga ajama, võivad Savolaineni sõnul pilgud kiiresti pöörata nendele relvajõudude ja rahvuskaardi üksustele, kes on asunud Prigožinit toetama ega läinud talle nädalavahetusel vastu.
Sihtgruppe, keda valitakse ning keda otsitakse ja karistatakse, on lai valik. See hõlmab relvajõude, aga ka paljusid majanduselu instrumente, mille kohta võib väita, et on korrumpeerunud, märgib Savolainen.
Mitmed Venemaa ja julgeolekupoliitika eksperdid Soomes jõudsid nädalavahetusel Venemaa sündmuste kohta järeldusele, et tegemist oli konkreetselt Wagneri vägede mässuga ja isegi sõjalise riigipöörde katsega. Näiteks välispoliitika instituudi (UPI) vanemteadur Jussi Lassila ütles, et tema arvates pole tegemist lavastatud näitemänguga, sest ta ei näe, mis kasu oleks võimalikust lavastusest Putinile.
„Loomulikult kirjutan alla tõlgendustele, et Putini jaoks on see olnud tundlik kriis ja Prigožin on ilmselt olnud selline ettearvamatu tegelane,” kommenteerib asja Jukka Savolainen.
Oma arvamust Putini suunava rolli kohta sündmuste ajal põhjendab ta kommunistlike diktatuuride põhilise toimimisega, kus vastasseis luuakse alati režiimi haarde tugevdamiseks.
Nüüd peaksime mõistma midagi, mida me siin Läänes üldse ei tea, ja see on marksistlik dialektika. Kommunistid juhivad oma ühiskonda traditsiooniliselt, luues alati vastasseise, mis põhjustab selliseid jagunemisi. „Vale” grupi kaudu alustatakse siis puhastusega. Nii saab juhtkonna haaret ühiskonnas tunduvalt karmistada, sest suurpuhastuste ajal kardavad kõik ja otsivad juhtkonna toetust, ütleb Savolainen.
Ta meenutab, et kunagi Nõukogude Liitu juhtinud diktaator Jossif Stalin kasutas sama ideed tugevalt 1930ndatel aastatel ning samal ideel põhines ka Hiina kultuurirevolutsioon 1960ndatel aastatel, kui Hiina triivis kodusõja äärele ja diktaator Mao Zedong naasis võimule.
Siin võib juhtuda, et nüüd saab Putini valitsus sellise operatsiooniga oma kilbi läikima lüüa. Samas tuleb näidata, et ka Ukraina sõda läks valesti, sest meil on sellised probleemid. Ja pööratakse pilk sissepoole.


TAAVI LIBE | Pangakonto või auto – juhtimisõiguseta ei tohiks roolida kumbagiEesti juturaadiote üks kummalisemaid relikte on politsei edastatud detailsete vigastatutega liiklusõnnetuste kajastamine. Õnnetuste info saabub minuti täpsusega kellaajaga, auto markide ning õnnetuses osalenud inimeste soo ja vanusega. Kusjuures, kui üritada raadioeetris õnnetuste loetelust liigselt üldistades üle libiseda, siis leidub peaaegu alati pahaseid kuulajaid, kes pole sugugi rahul, et mõni detail on diktaadist välja jäänud.
Mõnes mõttes on selline õnnetuste üksikasjade fetišeerimine alati kummaline tundunud. Infojada taga on ju alati päris inimesed ja nende lähedased, kelle jaoks niigi traagilise sündmuse puhul on isegi anonüümselt esitatud õnnetuse info valusasse intiimsfääri tungimine. Võrdlusena meenub mulle aeg noore spordiajakirjanikuna, kui vanem kolleeg noomis sõbralikult minu eakaaslasest kolleegi, kellel oli tekkinud harjumus võistlustel ebaõnnestunud sportlasi nende soorituse järel erakordselt detailselt usutleda.
„Kui läks p***e, siis läks p***e. Kohe pärast võistlust pole mõtet niigi õnnetut sportlast traumeerida usutlusega, et millise nurga alt ja kui sügavale sinnasamusesse siis ikkagi läks,“ oli kogenud kolleegi mahlakas, aga igati inimlik selgitus. Eks laias laastus sama võiks öelda ka liiklusõnnetuste detailsete kirjelduste kohta.
Õnnetus kui õppetund
Aga siiski! Igas õnnetuses peitub ju tegelikult õppetund. Mitme masina kokkupõrke korral võib peaaegu mürki võtta, et keegi neist ei hoidnud piisavat pikivahet või polnud möödasõidumanöövrit tehes veendunud selle ohutuses. Kõrvalteelt peateele liikudes on jäänud selgeks tegemata, kellel tuleb ikkagi teed anda ja kellele kuulub sõiduõigus. Kihutamisest ja joobes juhtimisest ei maksa üldse rääkida, nende juhtumite korral on eksimus ilmne.
Kummalisel kombel on kõigi eespool nimetatud eksimuste tagajärjel liiklusõnnetusse sattunud inimesed suure tõenäosusega sooritanud edukalt liikluseksami, nii et neil peaks olema kõik vajalikud teadmised, et selliseid olukordi vältida. Aga ikka juhtub! Meenutan kas või enese liikluseksameid. Teooriaeksamil tegin täpselt õige arvu vigu, et vältida läbikukkumist, ning sõidueksamil sooritasin mulle muidu palju peavalu valmistanud külgboksi parkimise kogemata kombel nii edukalt, et eksamineerijagi kratsis kukalt. Läks õnneks!
Hilisemas autojuhikarjääris olen siiski üksjagu oma autot mõlkinud ja vähemalt sama palju on ka kaasliiklejad mu autole liiga teinud. „Mõtlesin, et lipsan läbi,“ pomises ligemale 90aastane autojuht omal ajal, kui oli peateelt vasakpööret sooritades mulle täie rahuga ette keeranud. Liiklusvõtete aabitsas vist sellist mõistet kui „läbilipsamine“ ei eksisteeri, kuid teha polnud midagi. Igati kehtiva juhtimisõigusega vanahärra tagus oma veneaegse masina raudse poritiiva jalaga sirgeks ja sõitis koju, mina jäin kukalt kratsides oma täiesti sodiks sõidetud ninaga autokest imetlema.
Eksam pangakonto juhile?
Liiklus on meie elus vältimatu osa ning väike eksimus võib rikkuda väga mitme inimese elu korraga. Aga selliseid valdkondi on meie ümber veel. Nädala alguses ilmus uudis, mille kohaselt on Eesti inimesed sel aastal erinevate petuskeemide kaudu kelmidele kaotanud 2,6 miljonit eurot. Uudist edasi lugedes toodi näidetena välja, et krüptokelmuste kaudu jäid meie viis õnnetut kaasmaalast ilma vastavalt 95 000, 85 000, 79 000, 70 000 ja 60 000 eurost. Nende külmade numbrite taga võivad olla suure perekonna kõik säästud. Mitme inimese elu võib olla kuristikku paisatud traagilisest sündmusteahelast, mille algatajaks on suvaline telefonikõne või e-kiri.
Pole kahtlustki, et selliste petuskeemide võrku langemine on pigem kasvav tendents. Tõenäoliselt on möödas ajad, kui meiliaadressile saabus Google’i tõlkeprogrammis puueestikeelseks väänatud õngitsuskiri. Tehisintellekti kiire areng annab kelmidele võimsa tööriista, millega skeemid täiuseni viia. Ainus asi, mis sellisel puhul aitab, on vanarahvatarkus: üheksa korda mõõda, üks kord lõika.
Võib-olla pole kaugel ajad, kui suuremate finantstehingute tegemisõiguseks peaks iga inimene samuti läbima eksami ja regulaarse tervisekontrolli. Iseenda ja lähedaste turvalisuse tagamiseks. Ja ajakirjanduses tuleks detailselt üles lugeda iga viimase kui pettuse ohvriks langenu täpne anamnees. Õpetuseks teistele ja iseendale.


Pressinõukogu otsus: Raplamaa Sõnumid ei rikkunud head ajakirjandustavaPressinõukogu arutas Tanel Viksi kaebust Raplamaa Sõnumites 19. aprillil 2023 ilmunud artikli „Kehtna valla suhtes on esitatud korruptsioonikahtlus" peale ja otsustas, et leht ei rikkunud head ajakirjandustava.

Artikkel räägib sellest, et Kehtna valla haljasalade hooldushankes osales valla juristi firma.
Kehtna vallavanem Tanel Viks kaebas Pressinõukogule, et leht ei pakkunud talle enne artikli ilmumist vastulause võimalust ja samuti ei juhtinud toimetus hiljem tähelepanu sellele, et tema vastulause ei vasta nõuetele. Kaebaja ei ole rahul, et ei saanud enne artikli ilmumist kommenteerida korruptsiooni temaatikat.
Raplamaa Sõnumid vastas Pressinõukogule, et hankele esitatud väide tekstis on viidatud korruptsioonikahtlusele ja seda teksti toimetus kasutas. Leht kinnitas, et artiklis ei süüdistatud kaebajat korruptsioonis, kuid ometi tuldi Tanel Viksile vastu j a muudeti veebis loo pealkiri ära. Leht märkis, et vallavanema vastulause ei ilmunud seetõttu, et see ei vastanud vastulause nõuetele ning peatoimetaja informeeris sellest ka kaebajat.
Pressinõukogu otsustas, et Raplamaa Sõnumid ei rikkunud ajakirjanduseetika koodeksit. Pressinõukogu hinnangul sai Kehtna vallavanem Tanel Viks artiklis sõna süüdistuste kommenteerimiseks. Kuna Tanel Viks sai enne loo ilmumist sõna, siis ei olnud vajadust talle enne artikli ilmumist vastulause võimalust pakkuda.
Kui kaebaja saatis pärast artikli ilmumist toimetusele kirja, mille ta nimetab vastulauseks, siis Pressinõukogu hinnangul ei olnud toimetusel põhjust seda avaldada, sest see ei vasta Pressinõukogu hinnangul vastulause nõuetele. Pressinõukogu hinnangul tulnuks toimetusel jätkata kaebajaga dialoogi, et saada vastulause pooli rahuldavaks.
Pressinõukogu juhib Raplamaa Sõnumite tähelepanu sellele, et kaevatav artikkel ja jätkulugu ei ole omavahel seotud (lingitud), kuid lugejate informeerimise seisukohast on see oluline.
Samuti juhib Pressinõukogu Raplamaa Sõnumite tähelepanu sellele, et pealkirja ja juhtlõigu muutmisele tulnuks pealkirja juures viidata, mida ja millal muudeti, nagu näeb ette veebis vigade parandamise hea tava leppe punkt 2.

Pressinõukogu esimees Merili Nikkolo


PolitseiteatedKohila vald
20. juunil kella 13.30 paiku anti politseile teada, et 69-aastane joobes mees vägivallatses 33-aastase naise kallal. Politsei pidas mehe kuriteos kahüustatavana kinni.

Märjamaa vald
20. juunil kell 12.40 toimus liiklusõnnetus Märjamaa alevikus Oru tn 1 juures, kus 35-aastane mees sõitis sõiduautoga Volvo XC90 otsa paremal pool tee ääres seisnud 29-aastasele mehele. Sõiduk lahkus sündmuskohalt. Jalakäija toimetati haiglasse.

Rapla vald
22. juunil kell 4.15 teatati liiklusõnnetusest Raplas Viljandi maantee 126 juures, kus sõiduauto BMW 3161, mida juhtis 19-aastane mees, kaotas juhitavuse ja paiskus teelt välja. Juht hukkus sündmuskohal.
26. juuni hommikul anti politseile teada, et Kaiu alevikus võttis seni kindlaks tegemata isik omavoliliselt sõiduauto Audi. Auto leiti samal päeval veidi hiljem Juuru alevikust.

Kelmus
26. juunil alustas politsei kriminaalmenetlust selles, et aprillis soovis ettevõte osta Prantsusmaalt tööriistaakusid ning müüja lubas ostetud akud kullerfirmaga kohale saata. Soetatud kaupa ei ole ettevõte tänaseni saanud ega ole ka saanud makstud raha tagasi. Tekitatud kahju on 11 350 eurot.
Politsei-ja piirivalveamet


Kehtna niitmishange - juriidiliselt korrektne, kuid teatava „maiguga"Kehtna valla haljasalade hoolduse hanke ümber on teatav poleemika olnud juba mõnda aega. Volikogu ja vallavalitsuse liikmed on teema osas jäänud eriarvamustele.
Kevadel teostas rahandusministeerium järelevalvet Kehtna valla haljasalade hooldamise hankele, mille kohta oli kolmanda isiku poolt esitatud huvide konflikti kahtlus. Nimelt osales hankes valla jurist Andi Liblikman, kes hanke ajal lõi oma ettevõtte Andiamo OÜ ja saavutas osalise võidu. Kaebaja väitel oli juristil oma ametikoha tõttu ligipääs hanget puudutavatele dokumentidele, mis andis talle eelise.
Vallavanem Tanel Viks lükkas selle väite ümber ning kinnitas, et Liblikmanil hankes osalemisel mingisugust eelist ei olnud. Ka rahandusministeeriumi järelevalve tulemusest selgus, et juriidiliselt on kõik korrektne, kuid hankijal soovitati edaspidi otsuste tegemisel olla hoolsam.
Raplamaa Sõnumid on juhtunut kajastanud aprillis kahes lehenumbris, mille peale esitati Pressinõukogusse kaks kaebust.
Kehtna vallavolikogu maikuu istungil andis valla ehitusnõunik Hans-Jürgen Schumann sel teemal selgitusi. Volikogu liikmetel oli mitmeid küsimusi, näiteks küsiti, kas hangete juures ei peaks edukaks osutunud ettevõtete puhul üheks näitajaks olema kogemuse ja kvaliteedinõue, mida võitnud ettevõttel Andiamo OÜ-1 sel hetkel ei olnud. Monica Schmidtil oli küsimus, kas jurist jõuab oma põhitöö kõrvalt ettevõdusega tegeleda, ning Hendrik Ross tõi välja tõsiasja, et kui niitmistööde kohta peaks tulema kaebusi ja järelevalvet teeb teine vallavalitsuse liige ehk kolleeg, kas ei lähe asjad segaseks ja hägusaks.
Schumanni sõnul on kindlasti tegemist halli alaga, kuid ta eeldab, et inimesed teevad oma tööd professionaalselt. Mis puudutab ligipääsu hanke dokumentidele, ütles ka ehitusspetsialist, et otsest riivemomenti ei olnud. Küll aga võis Liblikman teada eeldatavaid hanke summasid, aga seda vaid seetõttu, et on ka varem hangete läbiviimise protsessis osalenud.
Schumann tõdes, et alati jäävad õhku küsimused ja eriarvamused ja kuigi vallavalitsuse töötajal on õigus tegeleda äritegevusega, võivad tekkida teatavad konfliktikohad. Ta pidas silmas asjaolu, et kuigi juriidiliselt on kõik korrektne, jääb ikka õhku küsimus, kas see nii ka näib. Volikogu liikme Mait Järviku küsimuse peale, millal otsustati Liblikman hankekomisjonist taandada, ütles Schumann, et see toimus üsna viimasel minutil.
Siinkohal on paslik vaadata toimunu ajatelge. Hange haljastustööde teostamiseks läks Riigihangete registrisse üles 23. detsembril 2022 ja kestis kuni 31.01.2023. Valla jurist Andi Liblikman lõi oma firma 9. jaanuaril 2023. Hanke viimasel päeval on Kehtna vallavalitsus välja andnud korralduse enampakkumise hindamise alatise komisjoni ajutiseks muutmiseks. Selle aluseks oli 12. detsembri 2022 korraldus, millega oli üheks komisjoniliikmeks kinnitatud Andi Liblikman. 31. jaanuari korraldusega sai komisjoni liikmeks Liblikmani asemel Schumann.

Vallavalitsus läheb eluga edasi
Vallavalitsus on ehitusspetsialisti sõnul arutanud erinevaid kommunikeerimise võimalusi, mis aitaks edaspidi sarnaseid olukordi vältida. Ta tegi ettepaneku olukorrast õppida ning kaaluda kõigil asjast huvitatutel korruptsiooni või huvide konflikti teemalisel koolitusel osalemist.
Järvik soovis teada, kas vallavalitsus viib haljastuse hankes ilmnenud konflikti tõttu läbi sisejuurdluse ning esitab volikogule dokumendi toimunu kohta, kuid eraldi komisjoni Schumanni sõnul selleks tegema ei hakata. Vallavolikogu esimees Katrin Anto täpsustas, et juurdluseteemaline küsimus peaks olema suunatud revisjonikomisjonile.
Ajakirjaniku lisaküsimustele vastas Schumann avatult ning ütles, et vallavalitsus peab eluga edasi minema, kuid loomulikult jääb teema üles nii-öelda arvamuste tasandil. „Samas arvamus pole ju fakt. Teada on ju ütlus: „Kui sina oled laulu sisse pandud, siis sealt sa enam välja ei saa'1," ütles ta ning lisas, et kogu hanke korraldus peaks ka tagantjärele näima korrektne. Juurde on aga jäänud teatud „maik“. «Isiklikult mulle ei meeldi see olukord, aga keegi peab sellega tegelema," võttis ehitusnõunik asja köitku.
Kehtna valla revisjonikomisjoni esimees Tõnis Blank leiab, et teemat ei ole mõtet enam kommenteerida, kuna rahandusministeerium on selle oma otsusega lõpetanud. Kaebajad on Blangi sõnul tekitanud vallale palju kahju ning kogu teema on tema arvates tõsiselt üle pingutatud. Blank on arvamusel, et igaüks võib oma ettevõtte luua suvalisel ajal ja seekord sattus see lihtsalt juhuslikult olema nii. Siiski leiab ta, et konfliktide ärahoidmiseks tuleks asju selgemini kommunikeerida ning erinevad kaalutlemised pikemalt lahti seletada.
Maikuu istungil ütles volikogu esimees Katrin Anto, et Liblikmaniga vesteldes selgus, et viimane ei tunne end tekkinud olukorra tõttu hästi. Raplamaa Sõnumid pöördus küsimustega ka jurist Andi Liblikmani poole, kuid paratamatult jäi mulje, et jurist väldib ajakirjaniku küsimusi. Selle asemel, et vastata, soovis ta pikas kirjavahetuses hoopis teada, mis lepinguga ajakirjanik töötab, millises formaadis lugu soovime teha, kes on selle osapooled, ja tõi välja nii ajakirjanduse kui ka volikogu toimimise seadusparagrahve. Teema kohta ütles Liblikman vaid, et kui volikogu liikmetel on jätkuvalt küsimusi hanke kohta, on neil õigus saada vastavaid selgitusi vallavalitsuselt. Küsimustele, miks ta ennast juhtunu pärast halvasti tunneb või miks otsustas hanke ajal ettevõtte luua, me vastuseid ei saanud.
«Mina jätkuvalt viitan Rahandusministeeriumi poolt läbiviidud riigihanke järelevalvemenetluse lõpetamisel koostatud seisukohale, milles hanke õigusvastasust ei leitud ning hanget ei tühistatud. Rahandusministeerium leidis, et hange oli igati seaduslik,"
ütles Liblikman ning lisas, et kohtuväline menetleja ei algatanud süüteomenetlust hanke korraldaja ega ka pakkuja suhtes. «Hanke läbiviimist on kontrollinud nii Rahandusministeerium kui ka Politsei- ja Piirivalveamet. Mõlemad järelevalveorganid on tunnistanud hanke õiguspäraseks."
Raplamaa Sõnumitele teadaolevalt ei ole asja Politsei- ja Piirivalveamet uurinud. Seda kinnitas ka valla ehitusspetsialist Hans-Jürgen Schumann. «Meile teadaolevalt Politsei- ja Piirivalveamet teemaga tegelenud ei ole ja ega riigihangetega see asutus tegelegi. Võin täienduseks öelda, et kuskil on peetud nn konsulteerivaid vestlusi asjatundjatega, aga menetlusi vms pole," täpsustas Schumann.

Justiitsministeeriumist vastati kommentaari küsimisele, et konkreetset juhtumit nad ei kommenteeri, kuid kirjutamata reegel on, et asjad peaksid ka näima läbipaistvad ja ausad ning et selles peab ka avalikkust veenma.
Hanke venimisega tekkis Kehtna vallale rahaline kahju 30 000 eurot, sest seonduvalt pakkumuste jõusoleku tähtaja saabumisega teavitas ettevõte Investigo OÜ, et ei soovi enam niitma tulla. Selle tulemusel osutus nii Järvakandi kui ka Kehtna piirkonnas edukaks taas hoopis Andiamo OÜ.

Mariliis Vest


Mis juhtus?27. juunil kell 22.38 käisid päästjad Rõuge vallas Väike-Ruuga külas teele kukkunud puud eemaldamas. Päästjad saagisid puu läbi ning vabastasid tee liiklusele.23. juunil leidis Võrumaal elav mees Marketplace'i müügikeskkonnast endale sobiliku ATV. Ta võttis müüjaga ühendust, kandis tema Soome pangakontole 10 490 eurot soovitud toote eest, kuid siiani ei ole ostja soovitud kaupa kätte saanud. Niisamuti ei saa ostja enam ühendust müüjaga. Kelmusjuhtumi üksikasju selgitab politsei kriminaalmenetluses. VT


Kas digiriik teeb tööle lõpu?Meie digiriik algab tegelikkuses tavalisest inimesest – kuidas too täidab küberhügieeni nõudeid, kirjutab E-riigi Akadeemia SA tegevdirektor Hannes Astok.Oleme Eestis oma digitaalse eluga jõudnud sinnamaale, et tänavused gümnaasiumilõpetajad pole oma elus tõenäoliselt kordagi pidanud ühtegi riigi- või omavalitsuse asutust külastama. Ja neil pole õrna aimugi, kus need asutused asuvad või millega tegelevad, sest kogu asjaajamine on käinud läbi digikanalite.
Sellist elu me olemegi ju tahtnud, et kõik asjad riigiga saaks voodist või võrkkiigest tõusmata korda ajada. Ja saaksime ise otsustada, kas asjaajamisest üle jäänud vaba aega kasutada töötamiseks, sportimiseks või lihtsalt logelemiseks.
Mai lõpupäevadel Tallinnas E-riigi Akadeemia korraldatud üheksas e-valitsemise konverents  keskendus sotsiaalsetele muudatustele ühiskondades, mida digipööre on esile kutsunud ja kutsumas. Neid sotsiaalseid muutusi näeme igal sammul. Neli aastakümmet tagasi oli lapsele kõige suuremaks karistuseks, et teda ei lubatud õue mängima. Nüüdsel nutiseadmete ajastul on ilmselt kõige suurem karistus, kui laps peab õue mängima minema.
Aga ühiskonnas on suuremaid muresid. Üks oluline märksõna, mis konverentsil kõlama jäi, oli usaldus valitsejate ja riigi vastu. Peaminister Kaja Kallas rõhutas, et digilahenduste väljatöötamine ei ole pelgalt eesmärk omaette või tehnoloogiline küsimus, vaid digilahendused peavad aitama kaasa demokraatia loomisele ja arenemisele. Väga paljud ei viitsi minna planeeringu arutelule mõnda kaugelasuvasse umbsesse saali, selmet avaldada arvamust veebikeskkonnas. Kuid demokraatia tööriistana kasutatav veebikeskkond peab olema turvaline ning alluma samasugustele reeglitele nagu arutelu koolimaja saalis.
Usaldus digiriigi vastu tekib siis, kui inimeste andmeid kasutatakse turvaliselt ja kasutajale arusaadavalt, see tähendab usaldusväärselt. Digitaalse usalduse ehitamine on Eestis kestnud kakskümmend aastat ning see on vastu pidanud mitmed olulised tuleproovid, kui meenutada ID-kaardi kriisi või e-valimiste vastu sihitud küber- ja sõnalisi ründeid. Kahe aastakümnega ehitatud usaldus võib kaduma minna kahekümne minutiga, kui kaotame valvsuse.
Kuid demokraatia tööriistana kasutatav veebikeskkond peab olema turvaline ning alluma samasugustele reeglitele nagu arutelu koolimaja saalis.
Läinud aasta üks masendavamaid kübersündmusi juhtus Albaanias, kus Iraani riiklikud küberpätid võtsid maha kogu valitsuse digitaalse toimimise: veebilehed, teenused, isegi e-posti. Ja mis veel hullem, selgus, et kurjamid olid valitsuse infosüsteemides üsna vabalt ringi tuuseldanud juba terve aasta. Tegevus oli mõistagi poliitiliselt motiveeritud, sest Albaania annab varjupaika Iraani poliitilise opositsiooni ühele rühmale.
Võite olla kindlad, et ka Eesti infosüsteemide ukselinke logistatakse pidevalt. Põhjused on tavapärased: kas ideoloogilised, uudishimust ajendatud, terroristlikud või lihtsalt raha väljapressimisele suunatud. Ja tavaliselt üritatakse ära kasutada süsteemi kõige nõrgemat lüli – inimest.
Inimeste digioskused saavad aina otsustavamaks mõjuriks ühe või teise riigi digitaalses eduloos ja seda õige mitmes vaates. Igapäevaselt on oluline inimeste küberhügieen, et vältida küberpettusi ja sissetunge. Digioskusi vajavad oma igapäevatöös raamatupidajad, vedurijuhid, õpetajad, elektrikud, põllumehed, sisuliselt kõigi elukutsete esindajad. Lisaks vajab iga riik aina enam ülikooliharidusega digiprofessionaale, kes suudaks luua uusi digisisuga tooteid ja teenuseid, neid nii programmeerida kui kasutajatele arusaadavaks disainida.
Me võime muuta oma inimesed lihtsalt digihaavatavaks, kui rakendused on liiga keerulised, seadmete ja interneti hind liiga kallis või levi puudulik. Konverentsil rõhutati korduvalt, et taskukohase hinnaga kiire interneti kättesaadavus on tänapäevane inimõigus. Lehelugeja võib arvata, et jutt käib kaugest Aafrikast, kuid tegelikkus pole kuigi roosiline ka Lõuna-Eesti kuplite vahel. Moodne digihaavatavus võib puudutada igaüht.
Lisaks usaldusele räägiti konverentsil palju kliendikogemusest ja inimeste harjumusest teenuseid kasutada, mis on aluseks digiteenuste loomisel ja disainimisel. Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi digiarengu asekantsler Luukas Kristjan Ilves tõi kasutajakogemuse kohta hea näite, kui märkis, et lisaks intressimääradele konkureerivad pangad tänapäeval selle poolest, milline on nende pangaäpp või kui hästi töötab kodulehekülg.  Võiks ju mõelda, et eriti oluline on kasutusmugavus noortele. Kuid samamoodi valivad pankasid ka ettevõtted, sest digitaalse äripanganduse mugavus (ja stressivabad inimesed finantsosakonnas) võivad vabalt üles kaaluda mõne komakohajärgse numbri krediidiintressides.
Omaette veider lugu on ka avalike teenuste digitaliseerimisega. Kõige hullemal juhul pannakse tavaline bürokraatlik paberavalduse vorm muutmata kujul internetti. Siis ei saa me mitte digiriiki, vaid paberlolluse asemel lihtsalt digilolluse. Digiriik võimaldab meil andmeid taaskasutada ning muuta teenuse kasutamine lihtsamaks. Konverentsil kõnelenud teenuste disaini eksperdi Margus Klaari sõnum avalike teenuste loojatele oli lihtne: lihtsusta, lihtsusta, lihtsusta! Korduskasutades andmeid, mis on riigil juba olemas, peaks juhiloa uuendamine taanduma ühele ennetavale küsimusele: Hannes, kas sa tahad uuendada juhiluba? Jah või ei? Ning kui ma vastan jah, siis edasine peaks olema automaatne protsess, sest kõik vajalikud andmed on riigil olemas. Samas peaksime küsima, kas meil üldse on vaja plastitükist juhiluba, mis tegelikult on vaid väljatrükk liiklusregistrist? Siseriiklikult ilmselt mitte, aga kuni Läti ja Soome politsei tuvastab meie juhtimisõigust plastdokumendi abil, oleme juhiloaga endiselt kokku laulatatud.
Me võime muuta oma inimesed lihtsalt digihaavatavaks, kui rakendused on liiga keerulised, seadmete ja interneti hind liiga kallis või levi puudulik.
Oleme harjunud mõtlema Eestist kui enim arenenud digiriigist, kuid viimastel aastatel on Ukraina astunud penikoormasaabastega meile järele. Osaliselt ka Eesti ekspertide ja lahenduste toel ja seda kõike vaatamata sõjale. Sõda on ainult hoogustanud Ukrainas digiteenuste, eriti aga mobiiliäpi arendamist.
Eriti oluline on see olukorras, kus enam kui kümme miljonit ukrainlast on kas kodumaalt lahkunud või sisepõgenikud kodumaal. Kodust ja sõja jalust pidid paljud lahkuma ülejala, kaasa haarates vaid hädavajaliku. Täna on riigi mobiiiliäpil Diia üle 19 miljoni kasutaja, kes moodustavad ligi 60 protsenti Ukraina täiskasvanud elanikkonnast.
Lisaks e-teenuste arendamisele on Ukraina aktiivselt tegelenud riigi digitaalse identiteedi vastavusse viimisega Euroopa Liidu nõuetega ning vastastikuse tunnustusega, mis sai tänavu maikuus ka teoks. Konverentsil kõnelenud Ukraina asepeaministri ja digisiirde ministri Mõhhailo Fedorovi sõnul on Euroopa Liit selle sammuga avanud ukrainlastele oma digitaalse piiri. Ukraina kodanike digiallkiri kehtib edaspidi ka Eestis ning teistes Euroopa Liidu riikides. Ja mõistagi vastupidi.
Eesti on olnud riigi digilahenduste leiutamisel ja nende kasutusele võtmisel maailmas pikalt esirinnas. Aga meie edu ei määra ainuüksi Maarjamaal toimuv, vaid pigem meiega kaasa tulevate ja samameelsete riikide edu. Piirideta maailmas tahame ju samu teenuseid kasutada ka piiri taga, näiteks osta digiretseptiga ravimeid igas Euroopa apteegis, mitte ainult Portugalis või Soomes. Seega on oluline digipööret eest vedada ja tagant nügida kogu maailmas. Enam kui 90 riigi esindajaid võõrustav e-riigi konverents ja E-riigi Akadeemia viimase 20 aasta koostöö enam kui 140 riigiga loovad digiriikide arengule igati soodsa pinnase.
Kas koos digimaailmaga saabub töö lõpp, nagu ennustas Jeremy Rifkin ligi kolm aastakümmet tagasi? Ilmselt mitte. Saame lihtsalt juurde aega, et teha rohkem tööd. Logelemise hetk tuleb ikka ise leida.


Soome värbab lähiajal Aasia riikidest tuhat haiglaõde – see maksab miljoneidMyanmarist pärit San Nan lahkus aasta tagasi Singapuri haiglast. Nüüd töötab kogenud haiglaõde Kitees hooldusabilisena. Kui kõik läheb plaanipäraselt, omandab ta sel aastal Soomes hooldusabilise eriala.
Mul polnud õrna aimugi, mis riik Soome on. Sain YouTube’ist teada, et Soome on maailma kõige õnnelikum riik. Tahtsin teada, miks, räägib naine.
Myanmari naine on hea näide sellest, kuidas Soome lahendab oma haiglaõdede puudust: meelitades Aasia riikidest juba kvalifitseeritud õendustöötajaid ja koolitades neid praktikalepinguga hooldusõdedeks.
Yle uuris Soome hoolekandepiirkondadelt, kui palju nad praegu välismaalt värbamisse investeerivad. Vastuste põhjal saabub lähiaastatel hoolekandepiirkondadesse vähemalt tuhat hooldustöötajat. Sellel oleks juba suur mõju õendusabi olukorrale Soomes.
Kui mõnes hoolekandepiirkonnas on värbamine alles planeerimisel, siis teistes on see juba hoogsalt käimas.
Näiteks Põhja-Karjala hoolekandepiirkond on personaliteenistusega Silkkitie kokku leppinud 90 haiglaõe värbamises igal aastal.
Eesmärk on, et tulevikus tuleks hoolekandepiirkonda ühtlane voog välismaa haiglaõdesid, ütleb Põhja-Karjala hoolekandepiirkonna personalidirektor Pirjo Manninen.
Mannineni sõnul on Põhja-Karjala hoolekandepiirkonnas praegu puudus 400 hooldustöötajast. Järgmise 10 aasta jooksul läheb pensionile 39 protsenti hooldajatest ja 24,5 protsenti haiglaõdedest.
Samal ajal rahvastik vananeb. Valdkonna atraktiivsus on vähenenud ja isegi kui noored kandideerivad õeks, siis sellest ei piisa. Meil on lihtsalt vaja rohkem tööjõudu, ütleb Manninen.
Välismaalt õdede värbamine kõlab kiire lahendusena Soome õdede puudusele. Sellega on aga mitmeid probleeme.
Suur hulk hoolekandepiirkondi on tööjõu hankimise allhanke korras andnud rahvusvahelisele värbamisele spetsialiseerunud ettevõtetele.
Yle uuringu põhjal maksavad hoolekandepiirkonnad personalifirmale ühe filipiinlasest õe värbamise eest 5000–10 000 eurot. Igal aastal tuhande õe värbamine läheks hoolekandepiirkondadele seega maksma miljoneid eurosid.
Summa on murdosa hoolekandepiirkondade sadadesse miljonitesse ulatuvatest aastaeelarvetest. Teisest küljest on see järjekordne kuluartikkel ja hoolekandepiirkonnad on juba praegu rahalistes raskustes.
Miks hoolekandepiirkonnad ise värbamisega ei tegele?
Meil ei ole sisulisi teadmisi rahvusvahelisest värbamisest samamoodi nagu teenusepakkujatel, kellel on valmis võrgustikud. Kui seda tehakse kohapeal, maksaks see palju rohkem, põhjendab personalidirektor Manninen.
Raha ei ole ainus välismaalt värbamise kulu.
Väljastpoolt Euroopa Majanduspiirkonda pärit õdede haridus Soomes ei kehti. Praktikas omandavad nad pereõe kvalifikatsiooni töö juures õppides. See seob niigi personalipuuduses olevate hoolekandepiirkondade töötajad juhendamistööga.
Rahvusvaheline värbamine on tohutu äri, mis hõlmab selliseid kuritarvitamisi nagu inimkaubandus ja väljapressimine.
Värbamisahelad võivad olla pikad ja probleemid päritoluriigis ei pruugi Soome tööandja kõrvu jõuda.
Samuti värvatakse õdesid piirkondadest, kus õdede puudus on oluliselt suurem kui Soomes. Satakunta hoolekandepiirkond on hiljuti värvanud 49 õde Sambiast, kus õdedest on suur puudus.
Võrdluseks: Soomes on Maailma Terviseorganisatsiooni andmetel umbes 210 õde 10 000 elaniku kohta, Sambias on vastav näitaja umbes 17.
WHO peab „keelatud nimekirja” riikidest, kust sotsiaalkindlustuse valdkonna töötajaid ei tohiks värvata. Sambia lisati hiljuti nimekirja. Ka Soome sotsiaal- ja terviseministeeriumi enda soovituses on öeldud, et tööjõudu ei tohiks värvata sellistest riikidest nagu Sambia.
Satakunta hoolekandepiirkond põhjendab sambialaste värbamist sellega, et kuigi Sambias on õdesid liiga vähe, jääb suur osa neist pärast kooli lõpetamist riigi tervishoiusektori rahapuuduse tõttu töötuks.
Osa Soome saabunud ja saabuvatest inimestest on olnud töötud või töötanud vabatahtlikuna tervishoiuvaldkonna ametikohtadel, ütleb Satakunta hoolekandepiirkonna personalijuht Kaisa Harjunpää.
Sambiast aga Harjunpää sõnul enam ei värvata.
Rahvusvahelise värbamise eetika ning juhiste ja soovituste järgimine on Satakunta hoolekandepiirkonna jaoks ülioluline. On selge, et Sambias sarnast projekti praegu ette ei võetaks.
Ja kas suure vaevaga värvatud õed jäävad Soome küladesse ja linnadesse või üldse Soome elama?
Muu hulgas on uue valitsuse eesmärk muuta alalise elamisloa ja kodakondsuse saamine praegusest keerulisemaks. Sellised asjad võivad olla olulised õendustöötajatele, kes mõtlevad, millistesse riikidesse tööle pürgida.
Paljudes riikides on vajadus õdede järele. Tõenäoliselt mõtlevad töötajad ka sellele, kuhu on lihtne kolida, ütleb Myanmarist pärit naine.
Lisaks võib soome keele õppimine ja õe kvalifikatsiooni omandamine kesta aastaid. Protsessi aeglus võib meelehärmi tekitada kogenud õdedele, kes alustavad oma karjääri Soomes õdede abilisena.
Näiteks on San Nan aastakümneid töötanud õena Myanmaris ja Singapuris. Soomes ei tohi ta esialgu isegi eakatele nende ravimeid jagada. See aga naist ei häiri. Esiteks on hea keelt ja tervishoiusüsteemi tundma õppida, ütleb ta.
Olen rahulik, mõtlen positiivselt. Plaan on lõpuks õeks saada, räägib ta.
Muidugi on Soomel ka oma head küljed. Myanmari naise jaoks on eriti oluline Soome suhteliselt stressivaba elustiil. Inimestel on siin palju vaba aega. Kitee on rahulik koht, minu jaoks imeline, märgib ta.


Õiguse jõuetusRiigikogus välja kujunenud parlamentarismi olemusele vastukäiv olukord, kus riigi probleemide lahendusi ei otsita läbirääkimiste teel, vaid jõu abil, on viinud erinevate soovitusteni, kuidas sellest seisust välja tulla. Valdavalt on need olnud puht õiguslikud ning nende sisu on seisnenud erinevates juriidiliselt enam-vähem talutavates otsustes, mis võimaldaksid opositsiooni lõputule obstruktsioonile lõpu teha, «nii et riigikogu saaks rahuliku sisulise aruteluga edasi minna».Arutelu õige koht, arvamuste turuplats, oleks pidanud olema valimiseelsed debatid. Kui aga see õige koht on mööda lastud, liiati kui see on juhtunud oma vaadete varjamise ja petmise tulemusel, siis ei ole enam kohane «rahva tahtest» rääkida ning kutsuda opositsiooni «vastutustundlikult» käituma ja kompromissi otsima.Poliitiline kompromiss ei saa olla ühe poole taandumine. Selle poolest erineb Jüri Raidla - Allar Jõksi soovitus eelnenuist. Raidla ja Jõks ütlevad samuti, et riigikogu juhatuse volitused obstruktsiooni piiramisel tuleks seaduses täpselt sätestada, kusjuures selleks tuleb loobuda konsensuse nõudest ja kehtestada riigikogu juhatusele häälteenamusega otsuste tegemise kord.Kuid nende ettepanekul on ka teine sama oluline pool, mis varasematel ettepanekutel puudus. Nimelt tuleks riigikogu opositsioonile anda õigus esitada riigikohtusse taotlus mittejõustunud seaduse põhiseaduspärasuse kontrolliks, kusjuures see kontroll peaks hõlmama nii materiaalõiguslikku sisu kui ka menetluslikke aspekte, sealhulgas hea õigusloome tava järgimist enne eelnõu riigikogu menetlusse andmist.Riigikogu vähemuse sellist õigust «saab kasutada parlamentaarse demokraatia toetamiseks, parlamendi enamuse võimu kuritarvitamise ära hoidmiseks ehk enamuse tahte hoidmiseks põhiseaduse raamides», kirjutavad Raidla ja Jõks.Teisisõnu on see mõeldud vältimaks «legaalset riigipööret», nii nagu see leidis aset 1933. aastal Saksamaal. Selle ettepaneku alusidee ütles Jüri Raidla välja läinud aasta 30. juuli Postimehes: «Tahaksin näha päeva, kui riigikogust tuleb otsus, kus öeldakse, et üks või teine õigusakt on põhiseadusvastane seetõttu, et on vastuolus põhiseaduse preambulis deklareeritud rahvuslike huvidega.»Millegipärast ei peeta neist rahvuslikest huvidest viisakaks isegi rääkida. See ongi see, mis praegu riigikogus toimub: vastuhakk põhiseaduse preambulis deklareeritud rahvuslike huvide vastastele õigusaktidele ning demokraatlike printsiipide moonutamisele vale ja pettuse abil. Ja taganeda polegi enam kuhugi. Seni on opositsioon, ehkki järjest kahanevate lootustega, vaadanud õiguskantsleri ja vabariigi presidendi poole, aga tulutult.Miks põhiseaduse preambulis väljendatud Eesti riigi kvintessentsi ei peeta osaks põhiseadusest, nagu on nõudnud Jüri Raidla, vaid selle ebaoluliseks lisandiks, seda on raske mõista. Kuid peaks olema mõistetav, et see, kui pool eesti rahvast usub, et valitsusel on voli suruda jõuga läbi eesti rahva kestmist ohustavaid seadusi ning legaalseid juriidilisi vahendeid selle tõkestamiseks ei ole, on Eesti riigile reaalne julgeolekuoht.TIIT KÄRNER, füüsik


Kas digiriik teeb tööle lõpu?Meie digiriik algab tegelikkuses tavalisest inimesest - kuidas too täidab küberhügieeni nõudeid, kirjutab E-riigi Akadeemia SA tegevdirektor Hannes Astok.Meie digiriik algab tegelikkuses tavalisest inimesest - kuidas too täidab küberhügieeni nõudeid, kirjutab E-riigi Akadeemia SA tegevdirektor Hannes Astok.Oleme Eestis oma digitaalse eluga jõudnud sinnamaale, et tänavused gümnaasiumilõpetajad pole oma elus tõenäoliselt kordagi pidanud ühtegi riigi- või omavalitsuse asutust külastama. Ja neil pole õrna aimugi, kus need asutused asuvad või millega tegelevad, sest kogu asjaajamine on käinud läbi digikanalite.Sellist elu me olemegi ju tahtnud, et kõik asjad riigiga saaks voodist või võrkkiigest tõusmata korda ajada. Ja saaksime ise otsustada, kas asjaajamisest üle jäänud vaba aega kasutada töötamiseks, sportimiseks või lihtsalt logelemiseks.Mai lõpupäevadel Tallinnas E-riigi Akadeemia korraldatud üheksas evalitsemise konverents keskendus sotsiaalsetele muudatustele ühiskondades, mida digipööre on esile kutsunud ja kutsumas. Neid sotsiaalseid muutusi näeme igal sammul. Neli aastakümmet tagasi oli lapsele kõige suuremaks karistuseks, et teda ei lubatud õue mängima. Nüüdsel nutiseadmete ajastul on ilmselt kõige suurem karistus, kui laps peab õue mängima minema.Aga ühiskonnas on suuremaid muresid. Üks oluline märksõna, mis konverentsil kõlama jäi, oli usaldus valitsejate ja riigi vastu. Peaminister Kaja Kallas rõhutas, et digilahenduste väljatöötamine ei ole pelgalt eesmärk omaette või tehnoloogiline küsimus, vaid digilahendused peavad aitama kaasa demokraatia loomisele ja arenemisele. Väga paljud ei viitsi minna planeeringu arutelule mõnda kaugelasuvasse umbsesse saali, selmet avaldada arvamust veebikeskkonnas. Kuid demokraatia tööriistana kasutatav veebikeskkond peab olema turvaline ning alluma samasugustele reeglitele nagu arutelu koolimaja saalis.Usaldus digiriigi vastu tekib siis, kui inimeste andmeid kasutatakse turvaliselt ja kasutajale arusaadavalt, see tähendab usaldusväärselt. Digitaalse usalduse ehitamine on Eestis kestnud kakskümmend aastat ning see on vastu pidanud mitmed olulised tuleproovid, kui meenutada ID-kaardi kriisi või e-valimiste vastu sihitud küber- ja sõnalisi ründeid. Kahe aastakümnega ehitatud usaldus võib kaduma minna kahekümne minutiga, kui kaotame valvsuse.Läinud aasta üks masendavamaid kübersündmusi juhtus Albaanias, kus Iraani riiklikud küberpätid võtsid maha kogu valitsuse digitaalse toimimise: veebilehed, teenused, isegi e-posti. Ja mis veel hullem, selgus, et kurjamid olid valitsuse infosüsteemides üsna vabalt ringi tuuseldanud juba terve aasta. Tegevus oli mõistagi poliitiliselt motiveeritud, sest Albaania annab varjupaika Iraani poliitilise opositsiooni ühele rühmale.Võite olla kindlad, et ka Eesti infosüsteemide ukselinke logistatakse pidevalt. Põhjused on tavapärased: kas ideoloogilised, uudishimust ajendatud, terroristlikud või lihtsalt raha väljapressimisele suunatud. Ja tavaliselt üritatakse ära kasutada süsteemi kõige nõrgemat lüli - inimest.Inimeste digioskused saavad aina otsustavamaks mõjuriks ühe või teise riigi digitaalses eduloos ja seda õige mitmes vaates. Igapäevaselt on oluline inimeste küberhügieen, et vältida küberpettusi ja sissetunge. Digioskusi vajavad oma igapäevatöös raamatupidajad, vedurijuhid, õpetajad, elektrikud, põllumehed, sisuliselt kõigi elukutsete esindajad. Lisaks vajab iga riik aina enam ülikooliharidusega digiprofessionaale, kes suudaks luua uusi digisisuga tooteid ja teenuseid, neid nii programmeerida kui kasutajatele arusaadavaks disainida.Me võime muuta oma inimesed lihtsalt digihaavatavaks, kui rakendused on liiga keerulised, seadmete ja interneti hind liiga kallis või levi puudulik. Konverentsil rõhutati korduvalt, et taskukohase hinnaga kiire interneti kättesaadavus on tänapäevane inimõigus. Lehelugeja võib arvata, et jutt käib kaugest Aafrikast, kuid tegelikkus pole kuigi roosiline ka Lõuna-Eesti kuplite vahel. Moodne digihaavatavus võib puudutada igaüht.Lisaks usaldusele räägiti konverentsil palju kliendikogemusest ja inimeste harjumusest teenuseid kasutada, mis on aluseks digiteenuste loomisel ja disainimisel. Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi digiarengu asekantsler Luukas Kristjan Ilves tõi kasutajakogemuse kohta hea näite, kui märkis, et lisaks intressimääradele konkureerivad pangad tänapäeval selle poolest, milline on nende pangaäpp või kui hästi töötab kodulehekülg. Võiks ju mõelda, et eriti oluline on kasutusmugavus noortele. Kuid samamoodi valivad pankasid ka ettevõtted, sest digitaalse äripanganduse mugavus (ja stressivabad inimesed finantsosakonnas) võivad vabalt üles kaaluda mõne komakohajärgse numbri krediidiintressides.Omaette veider lugu on ka avalike teenuste digitaliseerimisega. Kõige hullemal juhul pannakse tavaline bürokraatlik paberavalduse vorm muutmata kujul internetti. Siis ei saa me mitte digiriiki, vaid paberlolluse asemel lihtsalt digilolluse. Digiriik võimaldab meil andmeid taaskasutada ning muuta teenuse kasutamise lihtsamaks. Konverentsil kõnelenud teenuste disaini eksperdi Margus Klaari sõnum avalike teenuste loojatele oli lihtne: lihtsusta, lihtsusta, lihtsusta! Korduskasutades andmeid, mis on riigil juba olemas, peaks juhiloa uuendamine taanduma ühele ennetavale küsimusele: Hannes, kas sa tahad uuendada juhiluba? Jah või ei? Ning kui ma vastan jah, siis edasine peaks olema automaatne protsess, sest kõik vajalikud andmed on riigil olemas. Samas peaksime küsima, kas meil üldse on vaja plastitükist juhiluba, mis tegelikult on vaid väljatrükk liiklusregistrist? Siseriiklikult ilmselt mitte, aga kuni Läti ja Soome politsei tuvastab meie juhtimisõigust plastdokumendi abil, oleme juhiloaga endiselt kokku laulatatud.Oleme harjunud mõtlema Eestist kui enim arenenud digiriigist, kuid viimastel aastatel on Ukraina astunud penikoormasaabastega meile järele. Osaliselt ka Eesti ekspertide ja lahenduste toel ja seda kõike vaatamata sõjale. Sõda on ainult hoogustanud Ukrainas digiteenuste, eriti aga mobiiliäpi arendamist.Eriti oluline on see olukorras, kus enam kui kümme miljonit ukrainlast on kas kodumaalt lahkunud või sisepõgenikud kodumaal. Kodust ja sõja jalust pidid paljud lahkuma ülejala, kaasa haarates vaid hädavajaliku. Täna on riigi mobiiiliäpil Diia üle 19 miljoni kasutaja, kes moodustavad ligi 60 protsenti Ukraina täiskasvanud elanikkonnast.Lisaks e-teenuste arendamisele on Ukraina aktiivselt tegelenud riigi digitaalse identiteedi vastavusse viimisega Euroopa Liidu nõuetega ning vastastikuse tunnustusega, mis sai tänavu maikuus ka teoks. Konverentsil kõnelenud Ukraina asepeaministri ja digisiirde ministri Mõhhailo Fedorovi sõnul on Euroopa Liit selle sammuga avanud ukrainlastele oma digitaalse piiri. Ukraina kodanike digiallkiri kehtib edaspidi ka Eestis ning teistes Euroopa Liidu riikides. Ja mõistagi vastupidi.Eesti on olnud riigi digilahenduste leiutamisel ja nende kasutusele võtmisel maailmas pikalt esirinnas. Aga meie edu ei määra ainuüksi Maarjamaal toimuv, vaid pigem meiega kaasa tulevate ja samameelsete riikide edu. Piirideta maailmas tahame ju samu teenuseid kasutada ka piiri taga, näiteks osta digiretseptiga ravimeid igas Euroopa apteegis, mitte ainult Portugalis või Soomes. Seega on oluline digipööret eest vedada ja tagant nügida kogu maailmas. Enam kui 90 riigi esindajaid võõrustav e-riigi konverents ja E-riigi Akadeemia viimase 20 aasta koostöö enam kui 140 riigiga loovad digiriikide arengule igati soodsa pinnase.Kas koos digimaailmaga saabub töö lõpp, nagu ennustas Jeremy Rifkin ligi kolm aastakümmet tagasi? Ilmselt mitte. Saame lihtsalt juurde aega, et teha rohkem tööd. Logelemise hetk tuleb ikka ise leida.2 MÕTET• Demokraatia tööriistana kasutatav veebikeskkond peab olema turvaline ning alluma samasugustele reeglitele nagu arutelu koolimaja saalis.• Me võime muuta oma inimesed lihtsalt digihaavatavaks, kui rakendused on liiga keerulised, seadmete ja interneti hind liiga kallis või levi puudulik.Hannes Asto


Koolitust ja eksamit oleks vaja ka pangatehinguteks?Eesti juturaadiote üks kummalisemaid relikte on politsei edastatud vigastatutega liiklusõnnetuste detailne kajastamine. Õnnetuste info saabub minuti täpsusega kellaaja, autode markide ning õnnetuses osalenud inimeste soo ja vanusega. Kusjuures, kui üritada raadioeetris õnnetuste loetelust liigselt üldistades üle libiseda, leidub peaaegu alati pahaseid kuulajaid, kes pole sugugi rahul, et mõni detail on diktaadist välja jäänud.Mõnes mõttes on selline õnnetuste üksikasjade fetišeerimine alati kummaline tundunud. Infojada taga on ju alati päris inimesed ja nende lähedased, kelle jaoks niigi traagilise sündmuse puhul on isegi anonüümselt esitatud info valusasse intiimsfääri tungimine. Võrdlusena meenub mulle aeg noore spordiajakirjanikuna, kui vanem kolleeg noomis sõbralikult minu eakaaslasest kolleegi, kellel oli tekkinud harjumus sportlasi, kel võistlus ebaõnnestunud, nende soorituse järel erakordselt detailselt usutleda.Õnnetus kui õppetund„Kui läks p...e, siis läks p...e. Kohe pärast võistlust pole mõtet niigi õnnetut sportlast traumeerida usutlusega, et millise nurga alt ja kui sügavale sinnasamusesse siis ikkagi läks,“ oli kogenud kolleegi mahlakas, aga igati inimlik selgitus. Eks laias laastus sama võiks öelda ka liiklusõnnetuste detailsete kirjelduste kohta.Aga siiski, igas õnnetuses peitub ju tegelikult õppetund. Mitme auto kokkupõrke korral võib peaaegu mürki võtta, et keegi neist ei hoidnud piisavat pikivahet või ei veendunud möödasõidumanöövrit tehes selle ohutuses. Kõrvalteelt peateele liikudes on jäänud selgeks tegemata, kellel tuleb ikkagi teed anda ja kellele kuulub sõiduõigus. Kihutamisest ja joobes juhtimisest ei maksa üldse rääkida, nende juhtumite korral on eksimus ilmne.Kummalisel kombel on kõigi nimetatud eksimuste tagajärjel õnnetusse sattunud inimesed suure tõenäosusega sooritanud edukalt liikluseksami, nii et neil peaks olemas olema kõik vajalikud teadmised, et selliseid olukordi vältida. Aga ikka juhtub! Meenutan kas või enese liikluseksameid. Teooriaeksamil tegin täpselt õige arvu vigu, et vältida läbikukkumist, ja sõidueksamil sooritasin mulle muidu palju peavalu valmistanud külgboksi parkimise kogemata kombel nii edukalt, et eksamineerijagi kratsis kukalt. Läks õnneks!Hilisemas autojuhikarjääris olen siiski üksjagu oma autot mõlkinud ja vähemalt sama palju on ka kaasliiklejad mu sõidukile liiga teinud. „Mõtlesin, et lipsan läbi,“ pomises ligemale 90aastane autojuht omal ajal, kui oli peateelt vasakpööret sooritades mulle täie rahuga ette keeranud. Liiklusvõtete aabitsas vist sellist mõistet nagu „läbilipsamine“ ei eksisteeri, kuid teha polnud midagi. Igati kehtiva juhtimisõigusega vanahärra tagus oma veneaegse masina raudse poritiiva jalaga sirgeks ja sõitis koju, mina jäin kukalt kratsides oma täiesti sodiks sõidetud ninaga autokest imetlema.Liiklus on meie elus vältimatu osa ja väike eksimus võib rikkuda väga mitme inimese elu korraga. Aga selliseid valdkondi on veel. Nädala alguses ilmus uudis, mille kohaselt on Eesti inimesed sel aastal mitmesuguste petuskeemide kaudu kelmidele kaotanud 2,6 miljonit eurot. Uudises toodi näidetena välja, et krüptokelmuste kaudu jäid meie viis õnnetut kaasmaalast ilma vastavalt 95 000, 85 000, 79 000, 70 000 ja 60 000 eurost. Nende külmade arvude taga võivad olla suure perekonna kõik säästud. Mitme inimese elu võib olla kuristikku paisatud traagilisest sündmusteahelast, mille algatajaks on suvaline telefonikõne või e-kiri.Eksam pangakonto juhile?Pole kahtlustki, et selliste petuskeemide võrku langemine on pigem kasvav tendents. Tõenäoliselt on möödas ajad, kui meiliaadressile saabus Google'i tõlkeprogrammis puueestikeelseks väänatud õngitsuskiri. Tehisintellekti kiire areng annab kelmidele võimsa tööriista, millega skeemid täiuseni viia. Ainus asi, mis sellisel puhul aitab, on vanarahvatarkus: üheksa korda mõõda, üks kord lõika.Võib-olla pole kaugel ajad, kui suuremate finantstehingute tegemise õiguse saamiseks peaks iga inimene samuti läbima eksami ja regulaarse tervisekontrolli. Iseenda ja lähedaste turvalisuse tagamiseks. Ja ajakirjanduses tuleks detailselt üles lugeda iga viimase kui pettuse ohvriks langenu täpne anamnees. Õpetuseks teistele ja iseendale.Võib-olla pole kaugel ajad, kui suuremate finantstehingute tegemise õiguse saamiseks peaks iga inimene samuti läbima eksami ja regulaarse tervisekontrolli. Iseenda ja lähedaste turvalisuse tagamiseks.TAAVI LIBE tele- ja raadiosaatejuht


Pressinõukogu mõistis Raplamaa Sõnumid õigeksTALLINN, 29. juuni, BNS – Pressinõukogu arutas Tanel Viksi kaebust Raplamaa Sõnumites 19. aprillil ilmunud artikli "Kehtna valla suhtes on esitatud korruptsioonikahtlus" peale ja otsustas, et leht ei rikkunud head ajakirjandustava.
Artikkel räägib Kehtna valla haljasalade hooldushankest. Kehtna vallavanem Tanel Viks kaebas pressinõukogule, et leht ei pakkunud talle enne artikli ilmumist vastulause võimalust ja samuti ei juhtinud toimetus hiljem tähelepanu sellele, et tema vastulause ei vasta nõuetele. Kaebaja ei ole rahul, et ei saanud enne artikli ilmumist kommenteerida korruptsiooni temaatikat.
Raplamaa Sõnumid vastas pressinõukogule, et hankele esitatud vaide tekstis on viidatud korruptsioonikahtlusele ja seda teksti toimetus kasutas. Leht kinnitas, et artiklis ei süüdistatud kaebajat korruptsioonis, kuid ometi tuldi Tanel Viksile vastu ja muudeti veebis loo pealkiri ära. Leht märkis, et vallavanema vastulause ei ilmunud seetõttu, et see ei vastanud vastulause nõuetele ning peatoimetaja informeeris sellest ka kaebajat.
Pressinõukogu otsustas, et Raplamaa Sõnumid ei rikkunud ajakirjanduseetika koodeksit. Pressinõukogu hinnangul sai Kehtna vallavanem Tanel Viks artiklis sõna süüdistuste kommenteerimiseks. Kuna Tanel Viks sai enne loo ilmumist sõna, siis ei olnud vajadust talle enne artikli ilmumist vastulause võimalust pakkuda.
Kui kaebaja saatis pärast artikli ilmumist toimetusele kirja, mille ta nimetab vastulauseks, siis pressinõukogu hinnangul ei olnud toimetusel põhjust seda avaldada, sest see ei vasta pressinõukogu hinnangul vastulause nõuetele. Pressinõukogu hinnangul tulnuks toimetusel jätkata kaebajaga dialoogi, et saada vastulause pooli rahuldavaks.
Pressinõukogu juhib Raplamaa Sõnumite tähelepanu sellele, et kaevatav artikkel ja jätkulugu ei ole omavahel seotud ehk lingitud, kuid lugejate informeerimise seisukohast on see oluline.
Samuti juhib pressinõukogu Raplamaa Sõnumite tähelepanu sellele, et pealkirja ja juhtlõigu muutmisele tulnuks pealkirja juures viidata, mida ja millal muudeti, nagu näeb ette veebis vigade parandamise hea tava leppe punkt 2.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Küberturvalisuse tippekspert Urmas Ruuto: "Küberrünnakut saab toime panna ka kaugloetavate veemõõtjatega."Ukraina sõda on toonud küberkuritegevusse uue hoo ja rünnakustrateegiad. Lisaks teeb ilma loT ehk asjade internet, mille tagajärjel laieneb potentsiaalsete küberrelvade hulk, räägib NATO küberkaitse koostöökeskuse tehnoloogiajuht ja rahvusvahelise küberkaitseõppuse Locked Shield üks korraldajaid Urmas Ruuto.Seekordne õppus oli suurem kui kunagi varem - korraldajaid umbes 400, osalejaid lausa ligi 2600 inimest. Urmas Ruuto ülesandeks oli varustada õppus vajaminevate süsteemidega. “Lisaks traditsioonilistele IT-süsteemidele oleme õppusesse kaasanud kriitilise taristu komponente ja militaarsüsteeme. Sellel aastal olid nendeks täisfunktsionaalne 5G mobiilsidevõrk - tehnoloogia, mida kohalikud operaatorid veel ei kasutagi, satelliitside, taktikaline side, gaasijuhe ja õhutõrjesüsteem,” loetleb ta. Aasta-aastalt osalejatele suurema väljakutse pakkumine on NATO küberkaitse koostöökeskuse üks olulisemaid ülesandeid. “Treenitavate tase on aasta-aastalt paranenud, aga vaatamata sellele suudavad ründajad nende süsteemid maha võtta,” tõdeb Ruuto.NATO küberkaitse koostöö keskus loodi Tallinnasse 2008. aastal, peamiseks tõukeks said pronksiöö järel Eesti riigiasutustele ja ettevõtetele osaks saanud massilised küberrünnakud. Praegu, 15 aastat hiljem, pole vaja enam kellelegi selgitada, miks peab lisaks maa, õhu ja veepiiri kaitsmisele hoidma silma peal küberruumil ja sidevõrkudel. Urmas Ruuto kinnitab, et Ukraina sõda on Eestis küberkallaletungide arvu kasvatanud ja muutunud on ka rünnakute iseloom. “Varasemalt levis peamiselt väljapressimisskeem, kus häkker tekitas probleemi ja olukorra parandamiseks tuli talle maksta,” kirjeldab Ruuto. “Aga sõda tõi kaasa rünnakud, mille eesmärk on võimalikult palju elu häirida ja kahju teha ning polnud enam oluline, kui palju aega ja muud ressurssi nende korraldamiseks kulus” Ta lisab, et eelkõige on sellised rünnakud sihitud Ukraina pihta, kuid mõju on palju laiem. “Kui Venemaa ründas sõja alguspäevil Viasati satelliidivõrku, kadus suurel osal ukrainlastel telepilt ja võrguühendus. Sama rünnak mõjutas aga ka Saksamaad, kus mitu tuhat tuulegeneraatorit lõpetas töötamise.”Ajal, mil nii palju seadmeid kasutab internetti, kasvab ka kahjutegemise ulatus. Urmas Ruuto teab juhtumit, kus rünnaku viisid läbi kaugloetavad veemõõtjad. “Need on oma olemuselt väikesed arvutid ja nõrgalt kaitstud. Kui saada seda tüüpi seadmed kontrolli alla, võib häkkeril olla sadu tuhandeid bot'te, mis hakkavad näiteks mõnele veebilehele ummistusrünnakuid tegema.” Sarnase kogemuse on üle elanud ka NATO küberkaitse koostöökeskuse enda koduleht just aasta tagasi, kui toimus eelmise aasta Locked Shield. Ruuto sõnul polnud selles aga tegelikult suuremat traagikat, hullem on see, kui kokku jookseb mõni elutähtsat teenust pakkuv veeb. “Üldiselt on kenasti näha, kuidas rünnak on vastuseks mingile tegevusele. Nii näiteks aktiveerusid häkkerid ka Narva tanki teisaldamise järel."Huvi 5G vastu toob palju töödKuigi õppus Locked Shield ja sügisel toimuv teine küberõppus Crossed Swords on NATO küberkaitse koostöökeskuse aastasündmused, ei kulu sealsete tippekspertide aur sugugi ainult õppustele. Osa tööst moodustab nii-öelda erialastele päringutele vastamine. “Meie keskuse liikmesriigid saavad esitada meile ülesandeid. Praegu on huviorbiidis 5G võrk ja selle turvalisus. Isegi militaarvaldkond on hakanud 5G võimalustest huvituma, ehkki varem oli selle kui tsiviiltehnoloogia osas kahtlusi. Seega tuleb palju päringuid ja ülesandeid just 5G kohta. Näiteks Euroopa transpordikoridorid, kus tulevikus liiguvad isesõitvad autod, mis suhtlevad taristu ja teiste autodega. Kui aga sellesse koridori siseneb samasugune isesõitvate militaarsõidukite kolonn ja kasutab kõiki kohapealseid kommertsteenuseid, siis peab teadma, kui usaldusväärne see on,” räägib NATO küberkaitse koostöökeskuse tehnoloogiajuht.Viimase mõnekümne aastaga on telekommunikatsioonivaldkond drastiliselt arenenud. “Üheksakümnendatel sai telekommunikatsiooni õppida Tallinna Tehnikaülikooli raadio-ja sidetehnika instituudis. Mobiilsidest meile sel ajal isegi suurt midagi ei õpetatud. Kui mul avanes magistriõpingute ajal võimalus minna Rootsi Ericsson Researchi, kus sel ajal käis kolmanda mobiilside põlvkonna ehk 3G võrgu arendamise projekt, pidin hüppama täiesti tundmatusse kohta. Samas sain tehnikaülikoolist väga hea tehnilise tausta, ma suutsin kaasa mõelda ja tuua lagedale oma mõtted, mida katsetada. Meile öeldi juba ülikooli sisseastumisel, et siin te õpite õppima ja enamik tarkusi tuleb töises elus,” meenutab Ruuto.Telekom ja IT on aina enam seotudÕppida on tulnud kogu elu, ikka sedamööda, kuidas valdkond arenes. “Rootsist tulin tagasi Ericsson Eestisse sidevõrkude planeerijaks, alustasin GSM võrkudega, sealt edasi tulid 3G, 4G, 5G. Ehkki NATO küberkaitse koostöökeskuses on mul tööülesanded teised, tuleb sidevõrkude tundmine suureks kasuks,” tõdeb Ruuto ja lisab, et IT ja telekom on kaks üha enam teineteisele lähenevat valdkonda. “Kõik need eksperdid, kes tegelevad asjade internetiga, peavad samuti mõistma mobiilside võrgu toimimist. Telekommunikatsiooni valdkond aina kasvab ja 5G kasutamine jõuavad järjest uutesse niššidesse. Juba oli juttu transpordist ja liikluskorraldusest, kindlasti saab suureks kasutajaks meditsiin, põllumajandus, energeetikasektor.”Urmas Ruuto loodab, et uued suunad ja laienev tööpõld toob juurde ka telekommunikatsioonist huvitatud noori. Oma kunagise ülikooliga on tippeksperdil side säilinud, ta on retsenseerinud telekommunikatsiooni õppesuuna magistrantide lõputöid ja osalenud kaitsmiskomisjoni töös, teinud projektipõhist koostööd 5G valdkonnas ja aidanud kokku panna uut võrgutehnoloogiate ja -teenuste õppekava. “Võrreldes minu tudengiajaga on Tallinna Tehnikaülikooli telekommunikatsiooniõpe muidugi kõvasti muutunud. Tegu on tänapäevase ja konkurentsivõimelise õppekavaga, kuhu on lisandunud tarkvaraarendus, mis käib kommunikatsioonitehnoloogia juurde. Aga see suund, et ülikool õpetab mõtlemist, on jäänud ja peab jääma. Tehnoloogia areneb kogu aeg ja sama tõde, millega kunagi meid teele saadeti, kehtib ka tänapäeval: pärast ülikooli õppimine alles algab!”Lingilt leiab mõned artikli illustreerimiseks sobivad pildid õppuselt Locked Shield 2023 ja ka Urmas Ruuto portreepildi. Portree fotograaf on Annika Metsla. Õppuse fotode autoriks peaks panema NATO küberkaitse koostöökeskus.


Kuradima sulid: kuidas meediavihkajatest prints Harry ja Meghani produktsioonibisnis hapuks läksKuulsad inimesed, kel on sama kuulsad tuttavad – oleks nagu ideaalne positsioon, et alustada tulusat meediaäri? Küllap mõlkusid ka Netflixi ja Spotify juhtide meeltes unistused eksklusiivsetest intervjuudest ja teemadest, aga tegelikkuses ei ole Harry ja Meghan neile tootnud pea leiget õhkugi. Sama valearvestuse tõttu on puusse pandud ka Eestis: suurepärane saade teeb tegijad kuulsaks, aga vastupidi juhtub pigem harva.
Geeniuse tellijale
“Nad on ju kuradima sulid!” See Spotify juhtide hulka kuuluva Bill Simmonsi raju kommentaar Harry ja Meghani kohta läks üle kogu maailma lendu loogilisel põhjusel, sest just žongleerivate petturite mulje on Briti-Ameerika kuninglik staaripaar endast paraku jätnud.
Ehkki vast mitte sihilikult – arvatavasti pidasid nad ise end vähemalt esimese hooga jumala kingituseks, kui lepinguid allkirjastades raha vastu võtsid, seejärel endale vägeva luksusvilla ostsid ja takkapihta sai Meghan, selle asemel, et tööd rügada, veel teise lapse ja kuulutas, et jääb temaga mõneks ajaks puhkusele.
Mida rahvas ootab?
Kes ei mäleta, millest printsi ja Hollywoodi staarikese “meediaimpeerium” alguse sai: Briti õukonnast solvunult lahkunud Harry ja tema auahne abikaasa vajasid iseseisva elu alustamiseks miljoneid dollareid. Raha kokku kaapides sebisid kibekiiresti kuhja diile.
Kolm aastat tagasi sõlmisid Harry ja Meghan voogedastusgigant Spotifyga 20 miljonit dollari väärtuses produktsioonilepingu, aga hiljutise pommuudise kohaselt loobus Rootsi meediagigant ootamatult nende teenetest. Ettekäänet ei olnud tegelikult tarvis: kuud ja aastad üha möödusid, aga paarikeselt ei laekunud suurt midagi kõlbulikku.
Meghani ainuke pääsuke, taskuhääling “Archetypes”, mille keskseks teemaks oli naisõiguslus, osutus igavaks nagu öö. Harry ja Meghani koostöövalmidus oli suisa nii loid, et väidetavalt ei saa nad lepingusse märgitud summat nüüd tervenisti kättegi.
Simmons lõõpis, et palju huvitavama podcasti saaks tema pikast zoomi-kõnest Harryga, kus ta olla meeleheitlikult üritanud Sussexi hertsogilt mingeidki kasutuskõlbulikke ideid välja pressida. Vaene Simmons, mõtlesin seda lugedes, kuna siililegi selge, et Harry ja Meghan, kes vihkavad meediat kogu hingest, ei taipa rahva ootustest mõhkugi.
Hapuks kipuvad kiskuma ka paarikese teised diilid. Nende Netflixi lepingus olla kirjas ca 100 miljonit dollarit, aga tootnud pole nad taas midagi märkimisväärset, kui välja arvata nende oma elust jutustav dokumentaalne lühisari. Viimase vaadatavus oli, tõsi, rekordiliselt kõrge, nii et erinevalt Spotifyst pole Netflixil esialgu põhjust nuriseda.
Tulevikku vaadates paistab pilt hõre: nende hädaldamisest on kõigil kopp ees ja “nende tõde” ei jaksa keegi uuesti kuulata. Rohkem lugusid ei paista neil varrukas olevat.
Evelin Ilves – Eesti Meghan?
Meghani ja Harry teine suur probleem on kramplik soov liiga paatoslikult maailmavalu ja woke-teemadega tegeleda. Aga mida teab maailmavalust vatis kasvanud Harry? Tõeliselt rassismi all kannatanud aktivistid on Briti meedias nurisenud, et Los Angelese eliitlinnaosas sirgunud poolenisti valge Meghan ei mõju mustanahaliste elust kõneldes veenvalt.
Väidetavalt lükkab Netflix paarikese kohtlasi ja eluvõõraid ideid üha tagasi. Neist üks jaburamaid: megahitiga “Emily in Paris” sarnanev seriaal, mille peategelaseks oleks Emily asemel hoopis mees. Harry aga olla unistanud intervjuude sarjast, kust ta lahkaks Putini, Trumpi ja teiste kurikuulsate riigitegelaste lapsepõlvetraumasid …
Meediaärimehed võiksid kuninglikest ullikestest kogenumad olla, ent miskipärast trambitakse pimestava kuulsusesära reha otsas ühtelugu. Eestiski on äpardusi ette tulnud, kui usutakse, et kellegi nimi tagab saatele automaatselt vaadatavuse ja ollakse siis hämmingus, kui nii ei juhtu. Ka kuulsused ise näikse elavat veendumuses, et pruugib neil vaid kohale ilmuda ja kõik tuleb iseenesest.
Kes veel üldse mäletab endise presidendiproua Evelin Ilvese jutusaadet 2016. aasta sügisel? See ei äratanud vaatajate hulgas kaugeltki nii suurt huvi, kui telekanal lootis. (Meenutuseks: proua Ilves üritas omanimelises saates hakata Eesti oma Oprah’ks või Dr. Philiks, aga kardetavasti oma staatuse tõttu jäi ta sellele tasemele küündimiseks liiga hillitsetuks.)
Et kuulus nimi ei taga edukat saadet, tõestas ka seksikoolitaja Epp Kärsini katsetus telesaatejuhina. Kui sul pole teles hädavajalikku X-faktorit, ei aita muul erialal omandatud tuntus sind halastamatul ekraanil mitte kuidagi.
Teleajaloo hämarusest meenub taolise hoiatava näitena veel paadipõgenikuna tuntud seltskonnastaari Alex Lepajõe püha üritus teha miskit USA hilisõhtuse vööndi jutusaadete sarnast: aastal 2003, kui tehti paratamatu otsus läbi põrunud kummaline eksperiment eetrist maha võtta, kommenteeris mees Õhtulehes, et eestlased lihtsalt ei mõista tema talenti. “Välismaalased vaatavad minu saadet mõnuga ja kiidavad,” praalis Lepajõe.
Hannes Võrno tõus ja langus
Vähe, et ainuüksi tuntud nimest telepubliku ligimeelitamiseks ei piisa, kannatavad kuulsused komplekside all, mis sunnib neid muretsema mitte selle pärast, mis televaatajaid huvitaks, vaid kas nad ise paistavad välja piisavalt tähtsad ja targad.
Ei imestaks, kui Meghan ja Harrygi lolliks jäämise ja oma maine kahjustamise hirmus siplevad – Harry, kelle autobiograafia sisaldas päris pikantseid detaile, tõsi, ehk vähem kui Meghan, kes paistab olevat eriti valvas ja kontrolliv.
Kas Eestis võiks olla tehtud rahaliselt võrreldavaid diile, mis on kasu asemel pigem kahjumit tootnud? Paraku pole seda ametlikult keegi kinnitanud, aga 2000ndate teisel poolel, kui majandusbuumi ajal igasuguseid pompoosseid ilmaimesid juhtus, liikus teleringkonnas kumu, nagu oleks Kanal 2 konkurent TV3-lt hirmsuure summa eest üle ostnud “Kes tahab saada miljonäriks” saatejuhi Hannes Võrno. Kõige pöörasemate kõlakate kohaselt olla Võrnole, kes oli siis oma kuulsuse tipus, suisa miljoneid pakutud.
Oli rahaga, kuidas oli, aga igatahes paistsid kanali ja staari suhted ühel hetkel sama pingelised nagu välismaa meediagigantidel kuningliku paariga: olles teineteisega lepingutpidi laulatatud, katsetati ühte formaati, teist, kolmandat, neljandat, viiendat – aga loodetud superhitti ei saanud ühestki.
Mine tea, mis kulisside taga tegelikult juhtus, aga ühel hetkel kadus Võrno televisioonist sootuks, ilmudes taas välja hoopis sõjaväelase mundris. Telekarjääri kohta oli tal siis jagada ainult mõrusid kommentaare, mis lasi arvata, et kanalist lahkus ta pettunult. Tema comeback Tallinna televisioonis jäi samuti üürikeseks.
Mida sellest järeldada? Staar ei tee saadet, aga hiilgav saade võib teha staari. Jõud on televisioonis endas, mis võimendab kõike seda, millega kaameratel on loomupärane keemia. Teleproduktsioonis ehk kaadri taga on aga vaja ennekõike vaistu, mis saab tulla ainult kogemustest, aga samamoodi loomulikku annet, et publiku ootusi ja lähenevate trendide õhuhoovusi tajuda.


VIDEO | Siseminister Läänemets valitsuse pressikonverentsil: lisarahaga ei kiirenda kuidagi piiriehituse protsessiValitsus pidas täna e-istungi, pressikonverentsil on kohal Lauri Läänemets, Kalle Laanet ja Tiit Riisalo.
Pressikonverentsil räägiti Ukrainasse abi saatmisest; Venemaaga koostöökokkuleppe lõpetamisest, mis oli seotud kultuuriväärtuste säilitamisega; liikluskomisjoni eelmise aasta ülevaatest; Eesti seisukohtadest kliimaneutraalse tööstuse algatustest; korruptsioonivastase direktiivi eelnõust ning idapiiri ehitamisest.
Siseminister Lauri Läänemets (SDE) andis vastuse Urmas Reinsalu (Isamaa) murele, miks Eesti piiriehitus võtab kaua aega. „Pool maismaapiiri tarast on valmis ehitatud ning teise poole osa lõikudele on riigihanked tehtud ja teised lähevad tegemisele,“ ütles ta. Siseminister lisas, et Eesti piiriehitust ei saa võrrelda teiste, näiteks Leedu ja Poola riigipiiride ehitusega, sest Eesti ehitab väga erineva kvaliteediga. „Poola piiril jäeti tegemata kõik lõigud, mis olid soised alad. Eesti selliseid auke sisse ei jäta,“ selgitas ta.
Samuti ehitatakse Eestis piiritara ümber liikumisteed, et oleks võimalik igalt poolt läheneda. Ministri sõnul rajatakse ka tehnoloogia näiteks kaamerate ja muude seireseadmete kasutamiseks turvaline siseühendus. Seireseadmed on Läänemetsa sõnul olulised, sest annavad teada, millal keegi tahab üle piiri tulla ja seejärel saab piirivalve reageerida.
Läänemets kordas veel üle, et Eesti tulevase piiri kvaliteet on võrreldes teiste riikidega parem ning 2025. aasta lõpuks on maismaapiir välja ehitatud. Lisaks rääkis minister, et raha juurde lisamisega ei juhtuks mitte midagi, sest lisandrahaga protsessi ei kiirenda.


Võrklaeva eramu ehitus tekitab koduvallas juba aastaid küsimusi   Rahandusminister Mart Võrklaev ehitas Rae vallavanemana endale seitse aastat tagasi maja. Kinnistu hankis talle alluv, hoone projekteeris teine alluv ja maja ehitas kriminaalkaristuse saanud endine Rae vallavanem.   Reformierakondlasest rahandusminister Võrklaev on pärit Rae vallast. Ta kasvas seal üles, lahkudes vaid õpinguteks ja naastes töötas ennast üles vallavalitsuse süsteemis, tõustes viimaks vallavanemaks. Vallavanemana õnnestus Võrklaeval ka endale kodu ehitada Rae valda – maja Pirita jõe kaldale. Kevadel uue koalitsiooni kokkupaneku järel, kui endisest riigikogu rahanduskomisjoni juhist sai rahandusminister, kerkis opositsiooni häälekandjas üles tema maja küsimus. EKRE portaal "Uued uudised" üllitas artikli pealkirjaga "Koalitsioonikaaslane kritiseerib tulevase rahandusministri tegevust vallavanemana". Sisult refereeris lugu Mati Sareveti 2020. aasta sotsiaalmeediapostitust grupis "Rae valla asjad", kus endine reformierakondlane ja praegu valitsuskoalitsioonis oleva Eesti 200 ridadesse kuuluv mees heitis Võrklaevale erinevaid asju ette. Ka veel praegu on see postitus avalik. Sarevet ütleb selles, et Võrklaev on vallavanemaks olemise ajal saanud isiklikku kasu eriti suures ulatuses, peamiselt seoses oma kodu ehitamisega. Samuti märgib Sarevet, et on enda koostatud materjalid edastanud õiguskaitseorganitele. Etteruttavalt: mingisugust menetlust algatatud ei ole. Võrklaev helistab ajakirjanikule ise. Nagu tihti juhtub, üritas veenda, et teemat ei ole, tegemist on vana asjaga, Sarevetil on tema vastu isiklik vimm ja ka teised ajakirjanikud on asja uurinud, kuid sellest aru saades, jätnud teema kajastuseta. Võrklaev on nõus teemat selgitama ligi tunni, kuid ei ole nõus öeldu ära trükkimisega. Sarevet see-eest on jätkuvalt valmis kolme aasta taguses postituses kirjutatut kordama. Ta kirjeldab Rae valda kui tõelist korruptsioonipesa, kus Mart Võrklaeva tegevus oli tavapärasele korruptsioonitordile kirsiks. Sareveti sõnul on aastaid vallas viljeletud totaalset õigusliku nihilismi ja tema on üritanud sellele vastu seista. Aga tagasi Võrklaeva maja juurde. Nagu öeldud, paikneb Võrklaeva maja Pirita jõe kaldal. Kinnistu algne omanik oli vanem naine, kelle kuulunud maa oli detailplaneeringu järgi maatulundusmaa ehk sellele eluhooneid ehitada ei saanud. Maa asju ajas tema tütar. Tütre sõnul soovis ta teada saada, mida oleks võimalik antud krundiga ette võtta. Sellele puudus eraldi juurdepääs ja planeeringu järgi sinna ju ehitada ei saanud. Ta pöördus 2014. aastal Rae vallavalitsuse poole, et teada saada, mis oleksid mõistlikud edasised sammud. Rae vallas suhtles ta vallavalitsuse töötaja Siim Oravaga.  Ost  Siim Orav oli just tõusnud planeeringute nooremspetsialistist valla peaarhitektiks. Kuna valla senine peaarhitekt siirdus lapsehoolduspuhkusele, tegi Võrklaev Oravale ettepaneku amet enda kanda võtta, rääkis Orav. Praeguseks on Orav Rae vallast juba mitu aastat eemal ja töötab Pärnu linnaarhitektina. Orava sõnul tutvus ta maaomaniku maa ja tema murega ja pöördus seejärel väljaspool tööaega, erameililt maaomaniku tütre poole ettepanekuga 1,2-hektariline kinnistu ära osta. Maaomaniku tütar ütles, et kuivõrd tal oli raha kiiresti vaja, siis pidas ta nõu ühe maakleriga ja leppis Oravaga kokku maa müügis umbes 30 000 kuni 40 000 euro eest. See oli esimene kord, kui Orav midagi sellist tegi - võttis ühendust valla poole pöördunud inimesega, ostis temalt kinnisvara ja asus seda arendama, ütles ta. Orav rääkis, et nähes kinnistut tekkis tal sinna soov endale maja ehitada. Seni elas ta Tallinnas üürikorteris ja maale maja ehitada tundus hea plaan. Küll mitte tervele krundile. Enda sõnul oli tal juba algusest selge, et 1,2 hektari suurune kinnistu annab pooleks jagada ja teise poole maha müüa. Seda, et ta oleks oma plaanides kuidagi Võrklaeva huvidega arvestanud, ta eitab. Orav ütles, et tal tuli mõte ja siis asus tegutsema. "Huvi tuli sellest, et olin oma elus jõudnud sinna faasi, et soovisin oma kinnisvara. Kuna ma igapäevaselt konsulteerisin või soovitasin teistele, mida nad oma maadega teha saavad, siis leidsin, et aga miks ma ei või siis ise neid soovitusi kuulata ja tundus huvitav kinnistu," ütles Orav. 2014. aasta 10. aprillil ostis Orav kinnistu. 28. aprillil esitas Orav Rae vallale taotluse detailplaneeringu algatamiseks omandatud kinnistul. Detsembris sai detailplaneering kehtestatud, krundid kaheks jaotatud ja sinna võib nüüd hooneid ehitada. Orav ütles, et Rae valla töötajana taandas ta end kõigist tema kinnistuga seotud menetlustest. Siiski liikusid asjad vallas tempokalt. Orav ütles, et tal siiski oli tarvis ka üsna suuri kulutusi teha, et veenda naaberkinnistu omanikku lubama juurdepääsutee rajamist, ehitades vastutasuks ühiskasutusse jäänud puurkaevu.  Müük ja projekteerimine  Kui algselt kinnistut soetades Oraval enda sõnul ei olnud selgust, kellele võiks müüa teise kinnistupoole, siis Võrklaevaga koos töötades tekkis tal mõte, et Võrklaev võikski just ta naabriks saada. "Tema oli teadlik, et selline kinnistu on ja kuna ta on ise Patika juurtega inimene, siis ta soovis ka oma kodukohas edasi elada. Oma kinnistul," ütles Orav. Seda, et ta oleks kuidagi juba alguses vallavanema Võrklaeva huvides kinnisvara omandanud, Orav eitab. Orav ütles, et pikki läbirääkimisi ei peetud ja üsna kiiresti jõuti tehinguni. Müügilt ta enda sõnul suurt midagi ei teeninud, kuigi märkis, et ostis kinnistu maatulundusmaana ja müüs elamumaana. 23. veebruaril 2015 ostis Võrklaev poole Oravale kuulunud kinnistust ja sai hakata tegelema sinna maja ehitamisega. Esmalt oli vaja maja projekteerida. Projekteerimise otsustas Võrklaev tellida teiselt valla töötajalt, kellega tõsi küll, sel hetkel töösuhe oli peatunud - eelmiselt valla peaarhitektilt Stina Metsiselt. Samalt inimeselt, kes lapsehoolduspuhkusele siirdudes vabastas koha Oravale. Metsisele kuuluva arhitektuuriettevõtte kodulehel on Võrklaevale projekteeritud 276-ruutmeetrine kahekorruseline hoone jätkuvalt referentsina üleval. Metsis ütles, et ta oli parasjagu lapsega lapsehoolduspuhkusel, kui Võrklaev tuli tema juurde ettepanekuga maja projekteerida. "Tema tellis minult töö ja tema maksis mulle selle eest," rääkis Metsis. Ta ütles, et täpselt küll ei mäleta millal, kuid tema ettevõtte kodulehekülje andmetel projekteeris ta maja 2014. aastal ja ehitatud sai see 2016. aastal. Ehk siis näib, et projekteerimine algas juba enne seda kui Võrklaev ametlikult maa omanikuks sai.  Ehitamisest  Ka ehitusteenuse otsustas Võrklaev tellida endiselt kolleegilt, seekord Rae valla eelmiselt vallavanema Veigo Gutmanni ehitusfirmalt Hansaviimistluse OÜ-lt. Gutmannil oli ka oluline roll Võrklaeva poliitikukarjääris. Gutmann nimelt anti kohtu alla toimingupiirangu rikkumise eest, kui ta vallavanemana menetles detailplaneeringut kinnistu osas, milles tal oli majanduslik huvi. 2014. aastal mõisteti ta süüdi. Kui Gutmann kriminaalasja tõttu 19. juunil 2012. aastal tagasi astus, siis tänas ja tunnustas ta noorte tegijatena teiste hulgas nii Mart Võrklaeva, Siim Oravat kui ka Stina Metsist. Gutmanni abiga sai 2007. aastast Rae vallas töötanud ja 2012. aasta veebruaris abivallavanemaks saanud Võrklaevast Rae uus vallavanem. Usalduse vormistas Võrklaev 2013. aasta valimistel, mille tema juhitud Reformierakonna nimekiri Rae vallas võitis. Mõni aasta hiljem hakkas Gutmanni firma Võrklaeva maja ehitama. Mati Sarevet ütleb, et kui Gutmann Võrklaeva maja ehitas, siis oli Hansaviimistlusel lepingulisi suhteid vallaga ning vald menetles ka Gutmanni soovitud detailplaneeringut. See iseenesest ei ole kuidagi keelatud, kui keegi toimingupiirangut ei riku. Gutmann ütles, et kuigi ta ettevõte Võrklaeva maja ehitas, siis mingisugust huvide konflikti ei esinenud. Jah, ta ise ja tema ettevõte on vallaga erinevates lepingutes olnud ja on ka muid suhteid vallaga, kuid ei midagi tavapäratut. "Ma ise elan siin, mu lapsed on siin koolis käinud. Ma olen ise volikogu esimese ja vallavanem olnud. Mis ma pean siit vallast ära kolima, et mind ükskord rahule jäetaks. Kõigis maailma hädades mind ei süüdistataks? Mis ma tegema pean? Öelge mida te tahate?" küsis Gutmann. "No otse loomulikult ma olen seotud. Mul naine töötab koolis. Mul laps käib koolis. Mul lapsed elavad siin. Mul töötajad töötavad siin. Mul ettevõte on siin. Ma olen terve elu siin elanud. Kuidas te saate mulle ette heita, et Rae vallaga seotud? Loomulikult ma olen Rae vallaga seotud," lisas ta. Gutmanni sõnul on ta ettevõte ehitanud suure hulga igasuguseid objekte ja ettevõtjana jääb arusaamatuks, miks ta ei peaks ehitama kellelegi maja, lihtsalt seepärast, et ta kedagi tunneb. "Muidugi ma tunnen inimesi. Reaalselt kas sa kujutad ette, et keegi saab vallavanemaks, kes kedagi ei tunne? Või keegi saab volikogu esimeheks, kes kedagi ei tunne?" "Miks kõik arvavad, et Veigo läheb vallamajja ja kõik viskavad kulpi. Ei viska. Sama moodi venivad asjad ja jäävadki venima. Kas ma pean seda kuskile kurtma minema. Ma küll ei tunne, et mulle eeliseid tehakse. Pigem tõmmatakse viimast vinti, et keegi jälle ei ütleks midagi," märkis Gutmann.  Edasi  Võrklaev saab oma maja 2016. aastal püsti. Talle kinnistu müünud Oraval samas kõrvalkinnistul kuidagi ehitamiseks ei lähe. Orav ütles, et plaanid muutusid. Elukaaslane ei soovinud enam maale kolida. Nii otsustas Orav talle kuuluva kinnistu ära müüa, et raha vabastades endale Tallinnasse korter osta. Kinnistu ostmisest oli huvitatud Võrklaeva parteikaaslane ja sõber Gerli Baida (praegu sotsiaalkaitseministri nõunik) ja tema abikaasa Oliver Baida. Seejuures on Oliver Baida isa Andres Baida staažikas reformierakondlane. Baidade maja omab visuaalselt sarnasust Võrklaeva majaga. Gutmann ütles, et seda tema ei ehitanud. Orav eitas kategooriliselt nagu ta oleks kuidagi Võrklaeva huvides toimetanud või tema tankistiks olnud. Lihtsalt plaanid elus muutusid. Raha Orav enda sõnul oma kinnisvaraarenduse pealt eriti ei teeninud. Huvitavaid kokkusattumusi on veel. Kui aastaid läks hoonete kõrvalt mööda vihmaga mudane ja kuivaga tolmav kruusatee, siis 2021. aasta oktoobris sai ka see mure lahendunud. Tee on nüüd kaetud viisaka ja sileda asfaldiga, kus ei puudu ka kõnnitee. Vallale läks tee asfalteerimine koos uue silla ehitamisega maksma umbes miljon eurot.    					Toimetaja:  Huko Aaspõllu


Rahandusministri majaehitus tekitab koduvallas juba aastaid küsimusi – vihjatakse korruptsioonileRahandusminister Mart Võrklaev ehitas Rae vallavanemana endale seitse aastat tagasi maja. Kinnistu hankis talle alluv, hoone projekteeris teine alluv ja maja ehitas kriminaalkaristuse saanud endine Rae vallavanem. Võrklaeva sõnul on teda ligi kaheksa aastat teemaga kiusatud.
Reformierakondlasest rahandusminister Võrklaev on pärit Rae vallast. Ta kasvas seal üles, lahkudes vaid õpinguteks ja naastes töötas ennast üles vallavalitsuse süsteemis, tõustes viimaks vallavanemaks. Vallavanemana õnnestus Võrklaeval ka endale kodu ehitada Rae valda – maja Pirita jõe kaldale.
Kevadel uue koalitsiooni kokkupaneku järel, kui endisest riigikogu rahanduskomisjoni juhist sai rahandusminister, kerkis opositsiooni häälekandjas üles tema maja küsimus.
EKRE portaal „Uued uudised” avaldas artikli pealkirjaga „Koalitsioonikaaslane kritiseerib tulevase rahandusministri tegevust vallavanemana”. Sisult refereeris lugu Mati Sareveti 2020. aasta sotsiaalmeediapostitust grupis „Rae valla asjad”, kus endine reformierakondlane ja praegu valitsuskoalitsioonis oleva Eesti 200 ridadesse kuuluv mees heitis Võrklaevale erinevaid asju ette.
Ka veel praegu on see postitus avalik. Sarevet ütleb selles, et Võrklaev on vallavanemaks olemise ajal saanud isiklikku kasu eriti suures ulatuses, peamiselt seoses oma kodu ehitamisega. Samuti märgib Sarevet, et on enda koostatud materjalid edastanud õiguskaitseorganitele. Etteruttavalt: mingisugust menetlust algatatud ei ole, vahendab ERR.


Minister Mart Võrklaeva kunagine majaehitus tekitab ikka veel küsimusiUued Uudised on juba ammu kirjutanud, kuidas toonane Riigikogu Reformierakonna fraktsiooni esimees, praegune rahandusminister Mart Võrklaev skeemitas oma eramu ehitusel koduvallas, nüüd jõudis see info lõpuks ka peavoolumeediasse.
Kui Mart Võrklaev veel Rae vallavanema ametis oli, lasi ta oma alluval tühise summa eest osta krundi esmaselt maaomanikult, kellele sisuliselt tehakse selgeks, et sellele kinnistule ei saa ehitada. Aasta hiljem vormistatakse ostu-müügitehing kus üllatus-üllatus “heauskne ostja” Mart Võrklaev saab omanikuks. Teine krunt müüakse tema erakonnakaaslasele. Kuna detailplaneering mis nüüd on tõstnud krundi hinda kümnekordseks, siis saab ka seada hüpoteegi ja pank annab laenuraha summas, mis pea kümnekordselt ületab krundi algset ostuhinda esmaselt maaomanikult. Aga sellega veel asi ei piirdu. Nimelt ehitab Mart Võrklaeva maja valmis endine vallavanem, kes Mart Võrklaeva ametisse nimetas Veigo Gutmann oma ehitusfirmaga Hansaviimistlus. Samal ajal toimuvad aga mitmed valla ehitushanked, millel osaleb Hansaviimistlus ja hangete üle otsustab sama vallavanem Mart Võrklaev.
Nüüd kirjutab sellest ka ERR artiklis „Võrklaeva eramu ehitus tekitab koduvallas juba aastaid küsimusi“, viidates ka Uute Uudiste artiklile.
„Rahandusminister Mart Võrklaev ehitas Rae vallavanemana endale seitse aastat tagasi maja. Kinnistu hankis talle alluv, hoone projekteeris teine alluv ja maja ehitas kriminaalkaristuse saanud endine Rae vallavanem. Võrklaeva sõnul on teda ligi kaheksa aastat teemaga kiusatud.
Kevadel uue koalitsiooni kokkupaneku järel, kui endisest riigikogu rahanduskomisjoni juhist sai rahandusminister, kerkis opositsiooni häälekandjas üles tema maja küsimus.
EKRE portaal Uued Uudised üllitas artikli pealkirjaga “Koalitsioonikaaslane kritiseerib tulevase rahandusministri tegevust vallavanemana”. Sisult refereeris lugu Mati Sareveti 2020. aasta sotsiaalmeediapostitust grupis “Rae valla asjad”, kus endine reformierakondlane ja praegu valitsuskoalitsioonis oleva Eesti 200 ridadesse kuuluv mees heitis Võrklaevale erinevaid asju ette.
Praegugi veel on see postitus avalik. Sarevet ütleb selles, et Võrklaev on vallavanemaks olemise ajal saanud isiklikku kasu eriti suures ulatuses, peamiselt seoses oma kodu ehitamisega. Samuti märgib Sarevet, et on enda koostatud materjalid edastanud õiguskaitseorganitele. Etteruttavalt: mingisugust menetlust algatatud ei ole.
Võrklaev helistab ajakirjanikule ise. Nagu tihti juhtub, üritab veenda, et teemat ei ole, tegemist on vana asjaga, Sarevetil on tema vastu isiklik vimm ja ka teised ajakirjanikud on asja uurinud, kuid sellest aru saades jätnud teema kajastamata..
Võrklaev on nõus teemat selgitama ligi tunni, kuid ei ole nõus enda öeldu avaldamisega.
Hiljem, pärast selle uudise ilmumist, helistas Võrklaev ERR-i ajakirjanikule ja ütles, et teda on maja teemaga kiusatud ligi kaheksa aastat.
Sarevet see-eest on jätkuvalt valmis kolme aasta taguses postituses kirjutatut kordama. Ta kirjeldab Rae valda kui tõelist korruptsioonipesa, kus Mart Võrklaeva tegevus oli kirss tavapärasel korruptsioonitordil. Sareveti sõnul on aastaid vallas viljeletud totaalset õiguslikku nihilismi ja tema on üritanud sellele vastu seista.“
Loe täispikka ERR-i artiklit siit:
https://www.err.ee/1609020758/vorklaeva-eramu-ehitus-tekitab-koduvallas-juba-aastaid-kusimusi
Siin on Uute Uudiste artikkel tänavu aprillist:
Koalitsioonikaaslane kritiseerib tulevase rahandusministri tegevust vallavanemana


Petturid võtsid naise teadmata tema nimele laenuViimase ööpäeva jooksul laekus politseile üks teade kelmusest, millega tekitati rahaline kahju.
Politseisse pöördus Vinni vallas elav naine, kelle abikaasale ja tütrele tuli väidetav Pärnu maakohtu kutse, kus väideti, et naine on laenufirmale võlgu.
Naine ei ole aga laenu antud laenufirmast võtnud ning laen on võetud naise teadmata. Kelmusega tekitatud kahju on 7000 eurot.
Alles mai lõpus kaotas üks Lääne-Virumaal elav naine suure hulga raha, kui kelm sai ligipääsu tema isikuandmetele ning vormistas naise nimele laenu. Toona langes petturite saagiks 5000 eurot.


Lõuna-Eesti hooldekeskuse omanik mõisteti kohtus süüdi: riigile tuleb tagasi maksta pool miljonit eurot toetustSoodustuskelmust käsitlevas süüasjas mõistis Tartu maakohus tingimisi vanglakaristuse Lõuna-Eesti Hooldekeskuse ASi omanikule Vambola Sipelgale: kohtuotsuse kohaselt rahuldati täielikult riigi esitatud nõudeavaldus ning Lõuna-Eesti Hooldekeskuselt mõisteti välja toetusena saadud summa 563 438 eurot.
Tartu maakohus tunnistas juunis Vambola Sipelga süüdi soodustuskelmust käsitlevas paragrahvis ja võltsitud dokumendi kasutamist käsitlevas paragrahvis. Teda karistati ühe aasta ja kümne kuu pikkuse vangistusega tingimisi. Teist kohtualust, Ake Andressood, karistas kohus kahe aasta ja kümne kuu pikkuse vangistusega, millest kuulub kohe ärakandmisele kuus kuud vangistust, ülejäänud vangistus jääb tingimisi, vahendab Õhtuleht.
Lõuna-Eesti hooldekeskuse alla kuuluvad Hellenurme, Komsi, Kanepi, Karksi, Kose, Sangaste ja Põltsamaa hooldekodud.


Olematu laenu pärast tuli kohtukutsePolitseisse pöördus Vinni vallas elav naine, kelle abikaasale ja tütrele tuli väidetav Pärnu maakohtu kutse, kus väideti, et naine on laenufirmale võlgu. Naine ei ole aga laenufirmast laenu võtnud ning see on võetud naise teadmata. Kelmusega tekitatud kahju on 7000 eurot. OHTULEHT.EE