Jõgeva inimene tahtis osta facebooki kaudu korvtooli, jäi ilma 2500 eurostJõgeva politsei poole pöördus inimene, kes soovis Facebook Marketplace’i kaudu osta korvtooli. Müüja saatis kullerilingi, kuhu ostja pidi sisestama andmed ja tegema makse.
Makset tuli allkirjastada mobiil-ID’ga, aga korduvalt küsiti vale summat. Ostja proovis makset tühistada ja mitte teostada, aga hiljem selgus konto väljavõttest, et pangakonto oli tühjendatud võõrastele aadressidele.
Kelmuse ohver sulges oma pangakonto ja blokeeris mobiil-ID. Kelmusega tekitatud kahju on 2500 eurot. Kelmusasja üksikasju selgitab politsei kriminaalmenetluses.


Tartumaa inimesed langesid facebooki kaudu asju ostes kelmuse ohvriks, kahju 4453 eurotEsmaspäeval, 10. aprillil pöördusid politseisse mitmed Tartumaa inimesed, kes olid Facebook Marketplace’i kaudu ostu sooritades langenud kelmuse ohvriks.
Kõikide juhtumite puhul saadeti ostjale kullerteenuse link, kuhu ostja pidi sisestama oma andmed, kas pangakaardi numbri, Mobiili-ID või Smart-ID koodid.
Tekitatud kahju on kokku 4453 eurot. Kelmusjuhtumite üksikasjad selgitab politsei kriminaalmenetluses.


Facebookis oste teinud inimesed kaotasid kelmidele tuhandeid eurosidPolitsei uurib juhtumeid, kus Facebook Marketplace’i kaudu oste sooritanud inimesed kaotasid kelmidele tuhandeid eurosid.Politsei poole pöördus Jõgevamaal elav inimene, kes soovis Facebook Marketplace’i kaudu osta korvtooli. Müüja saatis kullerilingi, kuhu ostja pidi sisestama andmed ja tegema makse.
Makse tuli allkirjastada Mobiil-IDga, aga korduvalt küsiti vale summat. Ostja proovis makset tühistada ja mitte teha, aga hiljem selgus konto väljavõttest, et pangakonto oli tühjendatud võõrastele aadressidele.
Kelmuse ohver sulges oma pangakonto ja blokeeris Mobiil-ID. Kelmusega tekitatud kahju on 2500 eurot. Kelmusasja üksikasju selgitab politsei kriminaalmenetluses.
10. aprillil pöördusid politseisse mitmed Tartumaa inimesed, kes olid Facebook Marketplace’i kaudu ostu sooritades langenud kelmuse ohvriks. Kõikide juhtumite puhul saadeti ostjale kullerteenuse link, kuhu ostja pidi sisestama oma andmed, kas pangakaardi numbri, Mobiil-ID või Smart-ID koodid.
Tekitatud kahju on kokku 4453 eurot. Kelmusjuhtumite üksikasjad selgitab politsei kriminaalmenetluses.


Telia hakkas ettevõtetele pakkuma uudset e-õppe vormis küberkoolitustTALLINN, 11. aprill, BNS - Telia ja IT ettevõte Nimblr töötasid välja uudse e-õppe programmi, mis aitab ettevõtetel tõsta oma töötajate küberteadlikkust ja parandada küberturvalisuse alaseid oskusi.
Kuigi Eesti ettevõtete küberturvalisuse tase järjest paraneb ja kaasaegseid küberturbe lahendusi võetakse järjest aktiivsemalt kasutusele, tuli hiljutisest uuringust välja, et töötajate küberhügieeniga tegelemine ja nende sellealane koolitamine on jätkuvalt paljude ettevõtete jaoks paras väljakutse.
Telia küberturbeteenuste osakonna juht Martti Kebbinau tõi välja, et tihti keskendutakse vaid tehnilistele kaitselahendustele ning töötajate küberteadlikkus jääb tahaplaanile. Samas on valdav osa ettevõtete küberintsidentidest jätkuvalt seotud just töötajate poolt tehtud inimlike vigadega.
„Ettevõtte turvalisus sõltub väga tugevalt kasutajate küberteadlikkusest ning töötajate küberhügieeniga tuleb tegeleda sama süsteemselt ja järjepidevalt nagu teiste küberturvalisust tagavate meetmetega. Samas just töötajate koolitamine osutub ettevõtete jaoks sageli tõeliseks väljakutseks. Takistuseks võib olla sobiva koolitusmaterjali puudus või ka regulaarse koolitamisega seotud kulud. Tihti selleks ka lihtsalt ei leita aega või ressurssi,“ rääkis Kebbinau.
Seepärast töötaski Telia koostöös Rootsi IT-ettevõttega Nimblr AB välja lihtsa ja kättesaadava uue põlvkonna e-koolitusprogrammi, mis aitab töötajaid etapiviisiliselt treenida, parandada nende küberturvalisuse alaseid teadmisi ja arendada praktilisi oskusi.
„Näiteks saab inimene koolituse käigus ülevaate erinevatest küberohtudest ja sellest, kuidas neid ohte tuvastada ning end nende eest kaitsta. Omandatud teadmisi saab testida nii koolituse käigus kui ka koolitussessioonide vahel. Näiteks testitakse koolitatavate teadmisi testõngituskirjade abil. Kui inimene siiski õngitsuslingil klikib, selgitatakse sama kirja näitel, kuidas oleks pidanud aru saama, et tegu on pettusega ning seejärel suunatakse vastavale koolitussessioonile. Selline lähenemine tagab inimeste pideva valmisoleku ning aitab omandatud teoreetilisi teadmisi praktikas rakendada,“ selgitas Kebbinau.
Eriti kriitiline on töötajate küberteadlikkus ettevõtetes, kus igapäevaselt töödeldakse hulgaliselt sensitiivseid andmeid. Samuti tuleb arvestada erinevate rahvusvaheliste regulatsioonide ja standarditega, mis hõlmavad nõudeid küberturvalisusele.
Kebbinau sõnul on e-kursuse oluliseks eeliseks on asjaolu, et koolitusmaterjalid on alati kaasajastatud ja uuenevad vastavalt kübermaastiku muutustele. Koolitus on jagatud minisessioonidesse ning töötaja saab neid läbida endale sobival ajal ja kohas.
“Koolitus on teemapõhiselt jagatud väikestesse plokkidesse ja ühe koolitussessiooni läbimine võtab keskmiselt viis minutit, mis tähendab, et koolitusi saab teha tavaliste töörutiinide kõrvalt, ilma et see tööprotsessi segaks. Koolitusprogramm on kättesaadav 25 erinevas keeles ja seda saab läbida lisaks eesti kellele näiteks ka inglise ja vene keeles, mis võib olla oluline rahvusvaheliste tiimide puhul,” rääkis Kebbinau, lisades, et küberkoolituse platvorm on loodud nii suurte kui ka väiksemate ettevõtete vajadusi arvesse võttes.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Huvide deklaratsiooni jamadesse sattunud ametnik Sandra Särav: olin öid üleval ja mõtlesin, et olengi pättSanda Särav (33) sai eelmisel nädalal laiemale avalikkusele tuntuks mitte lobisti ega Andrus Ansipi ja Siim Sikkuti meeskonnaliikmena Euroopa Liidu üksustes, vaid kui ametnik, kes jättis Bolti optsioonid huvide deklaratsiooni kirja panemata. „Eelmine nädal oli väga keeruline. Olin mitu ööd üleval ja mõtlesin, et kas olengi pätt. Miski minus läks katki. Algas nõiajaht,“ ütleb majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi asekantsler Sandra Särav kurvalt. Ta töötas paar aastat tagasi ettevõttes Bolt ja sai selle eest 360 aktsia optsiooni. Särav tunnistab, et tegu oli arusaamatusega: ta teadis, et väärtpaberid tuleb kirja panna, ent ei pidanud optsioone väärtpaberiteks, kuna Bolt ei ole veel börsil. Ka süsteem, mis muidu automaatselt väärtpaberid aitab üles märkida, optsioone ei lisanud. Nii jäidki need ankeedist välja. Kogemata. Nüüd valutab ta südant oma meeskonna pärast, kelle suur töö on saanud tema pärast teenimatult palju negatiivset tähelepanu. Pääses lihtsaltSkeptikud ütlevad, et Särav pääses lihtsalt – olnuks ta keskealine tüsenev mees, tulnuks tal ehk ministeeriumist lahkuda. Aktiivset naist hindavad aga endised ja praegused kolleegid nii avalikus kui ka erasektoris kõrgelt ja toetavad teda. Ütlevad, et Särav ei aja Bolti asja, vaid Eesti asja ja teeb seda hingega. Telefoniintervjuu ajal jalutab Särav parasjagu õues, mööda Selveri parklat ja koondab mõtteid. Ta on energiline ja sportlik, tema hobide nimekirjas on show-tants, jooks, tennis ja CrossFit. Ta on olnud Pärnu võrkpalli- ja korvpalliklubide tantsutüdruk. Teeb trenni üle päeva. Tõsi, viimasel kuul on tulnud põlvevigastuse tõttu aktiivsust maandada koeraga jalutades. Särav on sündinud ja kasvanud Kilingi-Nõmmes. Peres kasvas ühes temaga neli tütart. Särav on neist vanim. Tema õde Sarah Kruusmaa meenutab tänuga, et kui Sarah ülikooli läks, toetas ta enda seitse aastat noorema õe õpinguid. Gümnaasiumis käis Särav juba Pärnus. Sel ajal sai tema huviks ajakirjandus. Õpingute kõrval käis ta tööl ettekandjana ja oli koolilehe peatoimetaja. Õiglus oli tema südameasi ja suurim innustaja teemade valikul.Kõrgkooli valikul sai otsustavaks mere lähedus. Pärnuga ära harjunud tüdruk vajas seda avarust ja Tartu jäi seetõttu valikust välja. Ta otsustas astuda Balti Filmi- ja Meediakooli, et õppida suhtekorraldust. Ent üsna ruttu sai aru, et see ei ole siiski tema jaoks. Ta tegi pausi ja sõitis New Yorki, et järele mõelda. Töötas seal lapsehoidja ja ettekandjana. Tagasi tulles teadis ta täpselt, mida elult ootab ja tahab.Ta astus Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskonda. Sealt edasi liikus Euroopa Komisjoni, kus töötas Andrus Ansipi ühtse digitaalse turu projektimeeskonnas. Kuigi pakkumisi tööle tulla tuli ka välismaalt, otsustas Särav naasta Eestisse. Ta asus ametisse Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) nõunikuna, tegeles Eesti eesistumise teemadega. Siim Sikkuti meeskonnas välissuhetega. Just sellelt ametikohalt sai ta pakkumise Boltilt tulla valitsussuhete juhiks. Nagu idufirmades kombeks, pakuti motivatsioonipaketi osana tallegi optsioone. Nende hinda on hetkel väga keeruline eurodesse ümber panna, ent võib eeldada, et kui Bolt tuleb börsile, on optsioonid siiski hinnalised.Sisuliselt oli Bolti esilobistKõik isikuomadused lobistina töötamiseks on tal olemas: energiline, sümpaatne, ladusa jutuga, sõbralik ja üleüldiselt meeldiv tüüp. Kahe aasta möödudes asus ta Varssavis tööle Facebooki heaks. Suur ettevõte, kus väikesel mutrikesel suurt hääle- ja sõnaõigust polnud. See Säravale ei meeldinud ja ta naasis kodumaale. Uuesti MKMi ja Tallinna Tehnikaülikooli, kus Särav on tänaseni lektor. Ta ütleb, et soovis lektoriks saada, kuna ise õppides tundis, et lektorid on sageli teoreetikud, kellel praktiline kogemus puudub. Nüüd proovib ta seda poolt muuta ja tudengitele ka praktikute poolt lähemalt tutvustada. Särav on MKMis asekantslerina töötanud napid üheksa kuud, vahetult enne seda oli ta andmete taaskasutuse programmijuht. Paljud valdkonnad, millega ta tegeleb, on saanud juba varem alguse ja hoo sisse. Särava meeskond tegeleb viie valdkonnaga: turism, välismajandus, ettevõtlus- ja tarbimiskeskkond, reaalajamajandus ja ettevõtja digivärav ja e-residendid.Paljud, kes temaga koos töötanud, iseloomustavad teda kui ebatüüpilist riigiametnikku. „Tegemist on võimeka inimesega, kelle entusiasm ja teha tahtmine meenutab heas mõttes algusaja Eesti tippametnike paremikku,“ ütleb endine e-residentsuse programmi tegevjuht ja praegu Salvis rahapesu tõkestamisega tegelev Lauri Haav. Ta tunnistab, et temagi meeskond püüdis Säravat värvata, ent jäi temast ilma. Põhjus, miks teda soovitakse, peitub selles, et Särav on töötanud nii avalikus kui ka erasektoris ja orienteerub hästi mõlemal pool lauda. Reaalmajanduse projektile, mille eesmärk on vähendada drastiliselt paberimajandust ja lihtsustada eri riikide kontrollimehhanisme, lükkas hoo sisse just Särav. Kolleegid räägivad, et Säraval on omapärane võime inimesi kaasata, see olevatki tema tugevaim külg.Accelerate Estonia rahvusvaheliste kaubavedude digitaliseerimise projektijuht Heiti Mering iseloomustab teda kui energiapommi, kes ehk suudab rahvusvahelise kaubaveo paberivabaks vedada. Särava meeskonna juhtimisel just seda Euroopas tehakse. Kui nahk paksemaks kasvatatud, kaalub Särav poliitikasse astuda. Praegu ei oska ta end veel ühtegi erakonda sobitada. Ütleb, et on feminist ja soovib, et inimesi hinnataks nende võimete järgi, sõltumata soost ja taustast.Kodus toetavad teda koer ja elukaaslane. „Ta on minu tasakaalustav pool. Kannatab välja kõik minu emotsionaalsed tipp- ja madalhetked ning toob mu maa peale tagasi,“ tunnustab Särav elukaaslast.


Ukraina ootab Indialt suuremat rolli sõja lõpetamisesNEW DELHI, 11. aprill, AP-BNS – Ukraina ootab Indialt suuremat rolli Venemaa sõja lõpetamises, ütles asevälisminister teisipäeval esimese kõrge Ukraina ametiisikuna, kes sõja jooksul Indiat külastab.
India võiks etendada suuremat ja olulisemat rolli, ütles Emine Džaparova ja lisas, et Ukraina tervitab iga püüet, mis on suunatud sõja lõpetamisele.
Džaparova esines New Delhi mõttekojas India maailmapoliitika nõukogus. Enne seda kohtus ta India kolleegi Sanjay Verma ja teiste ametnikega.
Ukraina püüab tihendada sidemeid Indiaga, kes ei ole seni Venemaa tegevust hukka mõistnud ning on jäänud mitmes ÜRO Moskva-vastase resolutsiooni hääletuses erapooletuks.
New Delhi on rõhutanud diplomaatia ja dialoogi vajadust sõja lõpetamiseks ning väljendanud valmisolekut rahupüüdlustele kaasa aidata.
Džaparova avaldas lootust, et ametnikud nagu veebruaris Moskvas käinud ja Vene presidendi Vladimir Putiniga kõnelenud riikliku julgeoleku nõunik Ajit Doval külastavad ka Kiievit.
"Me võtaksime India ametnikud hea meelega Kiievis vastu," sõnas ta.
Lähinädalatel on Indiasse oodata Vene ametnikke, kes võtavad osa Shanghai Koostööorganisatsiooni kohtumistest.
India sõltub kaitsetehnikas ligi 60 protsendi ulatuses Venemaast ja on pärast Ukraina sõja algust hakanud rohkem Vene naftat ostma.
Džaparova hoiatas esmaspäeval Indiat liigse Venemaast sõltuvuse eest. "India peaks olema pragmaatiline ning mitmekesistama energiaressursse, sõjalisi lepinguid ja poliitilisi suhteid. Sest me näeme oma riigis, et kui sa sõltud Venemaast, kasutavad nad alati seda väljapressimisvahendina."
India on praegu ka G20 eesistuja ning Džaparova sõnul peaks ta kasutama seda positsiooni Ukraina kriisi rambivalgusse tõstmiseks. Selleks tuleks kutsuda Ukraina ametnikud septembris peetavale G20 tippkohtumisele.
AP – Baltic News Service


Kelmid koorivad investeerimishuvilistelt mitu miljonit eurot aastasViimase paari aastaga on aktiivsete investorite arv Eestis hüppeliselt kasvanud. Luminori pettuste tõkestamise spetsialist Veiko Kiik tunnistab, et tekkinud investeerimisvaimustuse suurimaks varjuküljeks on sellest tulu lõikavad petturid.„Investeerimispettused on hetkeseisuga üks enam levinud pettusevorme, kus võrreldes nii mõnegi teise kasutusel oleva populaarse skeemiga on kaasnevad kahjud kordades suuremad,“ rõhutab Kiik. Politsei andmetel registreeriti eelmisel aastal Eestis 268 investeerimiskelmuse juhtumit kahjusummaga kokku üle kolme miljoni euro.Paljude investeerimiskelmuste puhul võetakse ohvriga ühendust telefoni teel ja pakutakse suurt kasumi teenimise võimalust. Esineb ka teisi variante kontakti loomiseks, näiteks võib mõnel juhul ohver endast ise märku anda, sattudes ennast registreerima läbi võltsitud investeerimisvõimaluse reklaami. Investeerimispettus võib hõlmata väga erinevaid varaklasse: aktsiatest ja optsioonidest kuni krüptorahani. Petturid kasutavad valeinfot ja väljamõeldud võimalusi, et veenda inimesi oma raha neile kandma.„Eriti magusaks sihtmärgiks on just alustavad investorid, kel puudub varasem kogemus ja sageli ka praktilised oskused tehinguid teha ning ohte ära tunda. Jutt ülikiirest tootlikkusest ja võimalusest kasutada kogenud eksperdi abi esimese tehingu tegemiseks viib nii mõnegi eksiteele. Halvemal juhul on juba esimese kõne lõpuks ohvri arvutisse paigaldatud programm, mis võimaldab ohvri seadet distantsilt juhtida ning tehinguid seeläbi lihtsalt teha,“ kirjeldab pettuste tõkestamise spetsialist.Kuidas end investeerimispettuse eest kaitsta?Võimalikule pettusele viitab ekspertide sõnul reeglina kolm olulist punkti, mis telefonikõne käigus ilmnevad. Ettevaatlikuks tuleks muutuda ebatavaliselt kiire kasumi teenimise võimaluse või ülikõrge tootluse pakkumistele, samuti ka kiire otsuse tegemise vajadusele ning personaalsetele pakkumistele, millest ei tohi teistele rääkida. „Igasugune investeerimisotsus nõuab kaalutletud lähenemist ja läbipaistvatele andmetele tuginemist. Kui seda ei võimaldata, siis on targem kohe jutt lõpetada,“ ütleb Kiik.Suurem osa petukõnedest tehakse Eesti inimestele välisriikidest. See tähendab, et kelmide peatamine ja tabamine on keeruline protsess ning kord juba kaotatud raha tagasi saamise tõenäosus on madal. Samas ei tähenda see Kiige sõnul veel automaatselt, et petukõne ise on alati võõrkeelne või vigane. Täiesti tavapärane on, et professionaalsed kurjategijad kasutavad õnnestumiseks näiteks kohalikke vahemehi.Investeerimispettuse ohvriks langedes ja selle tõttu raha kaotanuna tuleks aga viivitamatult võtta ühendust nii panga kui ka politseiga. Lisaks on oluline teada, et pank ei helista klientidele, et küsida neilt kontonumbrit või maksekaardi üksikasju, nagu kaardi number ja kaardi pöördel olev CVV-kood. Kliendil ei paluta ka internetipanka sisse logida.


Neli aastat kestnud Tallinna Sadama protsess algas otsast peale
Harju maakohtus algas Tallinna Sadama korruptsiooniprotsess eile otsast peale, kuna neli aastat protsessil osalenud rahvakohtunik astus tervise tõttu tagasi. Seepärast tuli protsessi uuesti alustada. Tallinna Sadama endise juhi Ain Kaljuranna kaitsja Andri Rohtla esitas taotluse taandada kohtunik Kristina Väliste ja rahvakohtunik Vladimir Simagin, kuna nad on prokuratuuri tõendeid juba näinud ja see paneb nad uue rahvakohtunikuga võrreldes ebavõrdsesse seisu. Kohus langetab taotluse suhtes otsuse homme.
Tallinna Sadama eksjuht Ain Kaljurand.
Taavi Sepp

Ain Kaljuranna kaitsja, vandeadvokaadi abi Andri Rohtla.
Taavi Sepp


PolitseiteatedKohila vald1. aprillil avastati, et lukustatud kinnistult on varastatud prusse ja lauamaterjali. Vargusega tekitatud kahju on hinnanguliselt 500 eurot. Politsei alustas kriminaalmenetlust 6. aprillil.3. aprillil avastati, et auto järelhaagisest on varastatud kaks komplekti sõidukirehve. Vargusega tekitatud varaline kahju on üle 1000 euro. Politsei alustas kriminaalmenetlust 6. aprillil.6. aprilli õhtul sai politsei teate, et 51-aastane mees lõi kodus 76-aastast meest. Politsei viis 51-aastase mehe arestimajja rahunema.10. aprillil alustas politsei kriminaalmenetlust selles, et aprilli alguses soovis 31-aastane naine osta Facebook Marketplace'ist kohvimasinat. Müüja tahtis masinat müüa läbi kullerfirma ja saatis naisele võltsitud kullerfirma lingi, kuhu naine sisestas enda pangakaardi andmed, internetipanga kasutajatunnuse ning PIN-koodid. Seejärel tehti naise arvelt ilma tema loata üks kaardimakse summas 238 eurot, mida pole enam võimalik tagasi pöörata.Rapla vald 1. aprillil soovis 51-aastane naine Facebook Marketplace'ist kohvimasinat osta. Kohvimasina müüja teatas, et saadab paki kulleriga ning edastas naisele kullerfirma lingi, kuhu too sisestas oma krediitkaardi andmed ja mõlemad PIN-koodid. 3. aprillil avastas naine, et tema kontolt on kantud üle 430 eurot. Ostetud kaupa naine ei saanud ega ole saanud ka raha tagasi.Politsei-ja piirivalveamet


Eesti Ekspress rikkus head ajakirjandustavaPressinõukogu arutas Eesti Teadusagentuuri kaebust Eesti Ekspressis 13. veebruaril 2023 ilmunud artikli „JOKK ja raha omadele? Teadlased kahtlustavad teadusrahade jagamisel huvide konflikti ja korruptsiooni“ peale ja otsustas, et leht rikkus head ajakirjandustava.Artikkel räägib teadlaste kahtlustest, et Teadusagentuuris on miljonite eurode teadusraha jagajad olnud aastaid huvide konfliktis.Eesti Teadusagentuur kaebas Pressinõukogule, et artikkel sisaldab ebatäpset ja moonutatud infot ja faktivigu. Kaebaja ei ole rahul, et artikkel esitab Teadusagentuuri kohta kahtlustusi korruptsioonis, kuid seda süüdistust agentuur kommenteerida ei saanud. Teadusagentuur ei ole rahul, et artiklis tuuakse välja hindamisnõukogu liige nimeliselt ja esitatakse tema kohta tõsiseid süüdistusi, mis artikli kontekstis kahjustab tema head nime ja mainet. Kaebaja lisas, et võimalikku rikkumist tõendavaid fakte artiklis ei olnud.Eesti Ekspress vastas Pressinõukogule, et huvide konflikti reguleerib korruptsioonivastane seadus ning ajakirjaniku küsimuste seos grantide hindamiskorraga ja toetuste jagamisega oli artikli teemapüstitusest ja kontekstist arusaadav. Leht selgitas, et lisaks anonüümsetele allikatele on teiste hulgas kajastatud ka Ülo Niinemetsa ja Jaak Aaviksoo seisukohti. Lehe väitel on allikate avaldatut hinnatud, neid on küsitletud üksteisest sõltumatult ja allikate väited on olnud sarnased, mistõttu puudub kahtlus allikate usaldusvääruses. Leht märkis, et artiklis ei ole Teadusagentuuri korruptsioonis süüdistatud, vaid on avaldatud teadlaste hinnangud, kes kahtlustavad korruptsiooni ja huvide konflikti. Samas avaldati Teadusagentuuri seisukoht, et nad on kõikidel juhtudel täitnud huvide konflikti nõudeid ja ette nähtud protseduurireegleid. Leht kinnitas, et kaebaja sai sõna.Pressinõukogu otsustas, et Eesti Ekspress rikkus ajakirjanduseetika koodeksi punkti 5.1, mis näeb ette, et kui kellegi kohta avaldatakse tõsiseid süüdistusi, tuleks talle võimaluse korral pakkuda kommentaari samas numbris. Pressinõukogu hinnangul ei antud Teadusagentuurile kõikide süüdistuste puhul sõna.Pressinõukogu hinnangul rikkus Eesti Ekspress „Veebis vigade parandamise hea tava leppe“ punkti 2, mis näeb ette, et kui selgub, et toimetus on teinud veebis ilmunud loos vea, siis tuleb teha loosse parandus ja lisada täiendava tekstiga (võimalusel pealkirja juurde, sellest väiksema fondiga) selgitus, millal ja mida on muudetud. Samuti rikkus leht hea tava leppe punkti 3, mis näeb ette, et loo sees tuleb kustutada osa, mis osutus valeks, ja kirjutada kogu lõik uuesti, viidates sellele, millal ja mida on parandatud. Uuesti kirjutatud osa peab olema eristatav. Pressinõukogu hinnangul parandas küll leht artiklit, kuid ei märkinud ära, mida parandati.


NÄDALA RAAMAT | Harva tahab keegi kuulda, mida head oli Saksa DV-sPeeter Kormašov kirjutab Helsingin Sanomate auhinna võitnud Meri Valkama „Sinu Margotist“, millest saab „Kupee nr 6“ autorite käe all telesari. Helsingin Sanomate 2021. aasta parima debüütteose auhinna võitnud Meri Valkama „Sinu Margot“ on lihtsa struktuuriga ja selgelt kirjutatud teos, mis ometi suudab ette võtta mitu suurt teemat ega eksi nende lahkamise rägastikku ära. Seesama võlus Soome filmirežissööri Juho Kuosmaneni, kes hakkab koos „Kupee nr 6“ kaasstsenaristide Livia Ulmani ja Andris Feldmanisega „Sinu Margotit“ sarjaks arendama. Kuigi raamatu filmikeelde tõlkimine ei ole kindlasti lihtne, on mingis mõttes eeltöö juba tehtud. Valkama kirjutab filmilikult, maalides silme ette olmelistest detailidest täidetud aeglasi kaadreid, mis läbi nostalgiliselt tuhmiks keeratud filtri tekitavad igatsuse nõukaaja lõpu lootuse ja rauguse järele. Nii on vähemalt minu lapsepeas see turbulentne aeg salvestunud, vanade slaidide ja mälupiltide kaudu Lasnamäe paneelika tuppa langevast kollakast päikesevalgusest. Meri Valkama on minust küll pisut vanem, aga samamoodi Berliinis elanud ja seal ajakirjandust õppinud, nii et olin esimestest lehekülgedest alates loos sees. Muidugi ei pea selleks üldse mõnd linna külastama, et sellesse ära armuda, kui mõelda kas või Henry Milleri värvikatele Pariisi seiklustele või Gregory David Robertsi 80ndate Mumbaile teoses „Shantaram“. Valkama kirjeldab aga just sellist talviselt vihmast, kõledat ja samas unistuste teostumiseks sobivat metropoli, nagu minagi olen kogenud. Unelma kokkuvarisemine„Sinu Margot“ kulgeb korraga kahes ajas: 80ndate keskpaiga ja kümne aasta taguses Berliinis, hüpetega Soome ja Usedomi saarele Põhja-Saksamaal. Ajalooliste sündmuste taustal esitab kirjanik hellalt ja hingepugevalt loo segaduses inimesest, kes võtab ette keerulise ülesande – enda identiteedi avastamise ja mineviku lahti muukimise. Pärast isa surma asub Vilja otsima tema endise armukese jälgi, esimeseks vihjeks vaid patakas kirju, millele on alati alla kirjutatud „Sinu Margot“. Ema Rosalt, kellega Viljal on leebelt öeldes mürgised suhted, ei õnnestu midagi välja pressida. Nii ei jäägi tal muud üle, kui võtta ette detektiivitöö Berliinis – linnas, kus ta on lapsena elanud, aga millest ta millegipärast kuigi palju ei mäleta. Kaheksakümnendate Ida-Berliin, kus Vilja isa Markus Siltanen töötab ajalehe Kansan Voima korrespondendina ja kuhu ta toob kaasa oma pere, on minu jaoks teose põnevaim osa. Valkama on kirjutanud uurimistöö Saksa DVs töötanud ajakirjanikest ja see laseb tal luua usutava pildi sotsialistlikust unelmast, mille kokkuvarisemine polnud idasakslastele mitte ainult senise elu kadumine, vaid, mis veelgi hullem, selle vääraks tunnistamine uue ideoloogia poolt. Vana hea Saksa DVKapitalism ei toonud kõigile õnne, mida kinnitavad praegugi Berliini tänavakunst, sotsiaalpoliitika, meeleavaldused ja metroopeatustes räuskavad kõikuvad tegelased. Üksik inimkogu, kes suitsetab oma paneelmaja aknal ja igatseb taga kaheksakümnendaid, taandudes siis nukralt oma samast ajast enam-vähem muutumatuna püsinud sisekujundusega korterisse. „Sinu Margotis“ on üks samasugune pilt, kui peategelane Vilja käib vanemate endise sõbra Sebastiani korteris, kus aeg on seisma jäänud. Ihati sotsialismi reformimist, mis oleks lõpuks ometi ukse avanud „tõelisele kommunismile“. Nagu ütleb Viljale ema vana sõbranna Ute: „Harva tahab keegi kuulda, mida head oli Saksa DVs“ (lk 56). See on keeruline teema: mäletan Berliinis elamise ajast, kuidas läksin ülikoolis õppiva töökaaslasega tuliselt vaidlema, püüdes talle seletada, et praktikas polnud kommunism sugugi kaunis ja imeline. Raamat on hea lisandus Berliinist kõnelevatele lugudele nagu telesari „Armastus Berliinis“ või film „Teiste elu“. Ajastu Stasi-hirmust kantud õõvastavat atmosfääri saab linnas praegugi tunnetada, kui jalutada õhtuti stalinistliku arhitektuuri musternäidisel Karl-Marx Alleel, külastada Stasimuseumi Lichtenbergis või kõndida „Sinu Margoti“ tegevuspaika Fischerinselil, kus endise kaluriküla kohal kõrguvad jubedad betoonmonstrumid.


Nordea pakub rahvusvahelise karjääri võimalusi Eestist lahkumataKuigi Nordea Pank enam Eestis jaepangana ei tegutse, osutatakse Tallinna kontorist tugiteenuseid Põhjamaades, USAs ja Suurbritannias tegu...


„Nagu „Mehed mustas“!“ Tallinna Sadama protsessi uus algus.Advokaadid nõuavad kohtunike taandamistAin Kaljuranna kaitsja taotles Tallinna Sadama nn uue alguse avaistungil kahe kohtuniku taandamist.Eile algas otsast peale Eesti suurima, aastaid kestnud korruptsiooniprotsessi menetlemine Harju maakohtus, sest varasema menetluse oli nurjanud ühe rahvakohtuniku haigestumine. Seaduse järgi peavad sellise juhtumi puhul õigust mõistma kohtunik ja kaks rahvakohtunikku. Varem oli asjast taandatud varurahvakohtunik, sest tal lasus kuriteokahtlus.Avaistungile saabus kohtukoosseis juba viieliikmelisena, sest oli otsustatud kaasata kaks varurahvakohtunikku. Uude kohtukoosseisu kuulub peale kohtunik Kristina Väliste ka eelmise koosseisu rahvakohtunik - Vladimir Simagin. Samuti on kaasatud uus rahvakohtunik ja kaks varurahvakohtunikku.Istungi algusfaasis lõi Ain Kaljuranna kaitsja Paul Keres juba omamoodi pretsedendi, kui päris uute rahvakohtunike isikukoode. „Esmakordne juhtum, kui isikukoode küsitakse,“ imestas Väliste, et tavaliselt piisab nimest.Keres selgitas, et kaitsjatel peaks olema võimalus iseseisvalt uute rahvakohtunike tausta kontrollida, näiteks nende varasemate kuritegude kohta uurida. See küsimus tõstatati ühe rahvakohtuniku eelmisest voorust taandamise tõttu, sest tema kohta ilmnes kuriteokahtlus.Väliste ütles, et eesistuja saab kinnitada, et rahvakohtunike taust on puhas. „Kaitsjal on õigus kõike kontrollida,“ nõudis Keres.„Te ei usalda kohust?“ vastas Väliste ja sai ajalugu arvestava vastuse, et vahel võib kohtulgi midagi kahe silma vahele jääda.• • • Kui jõuti taandusteni, oli Kaljuranna teisel kaitsjal Andri Rohtlal üks esitada.Ta esitas taanduse kohtukoosseisu nende kohtunike kohta, kes on sama asja juba varem menetlenud. „Kohus ei tohi olla näinud ühtegi tõendit. Kohtunik ja üks rahvakohtunik on aga näinud kõiki prokuröri tõendeid, vähesel määral ka kaitsja tõendeid. Seetõttu on teil - eesistujal ja rahvakohtunikul - võimatu hinnata tõendeid erapooletult,“ selgitas Rohtla.Taandus puudutab seega Välistet ja Simaginit.„Mul ei ole kahtlust kohtunik Väliste ja rahvakohtunik Simagini erapooletuses, aga see ei näi erapooletu. Seetõttu esitan taandused kohtunik Väliste ja rahvakohtunik Simagini taandamiseks,“ sedastas Rohtla.Rohtla toetuseks kõneles ka ühe tsiviilkostja advokaat Mihkel Gaver. Tema sõnul on raske ette kujutada, et uues koosseisus võiks kohus asuda senistest erinevatele seisukohtadele. „Kõik koosseisu liikmed koos peaksid nägema tõendeid esmakordselt,“ märkis ta.On varemgi nõudnudSimagini taandamist on Gaver varemgi nõudnud, sest kahtles tema usaldusväärsuses ja erapooletuses. Aasta tagasi see läbi ei läinud.Ka kohtualuse ärimehe Toivo Prommi advokaat Andrei Svištš on Simagini taandamist soovinud. Sedapuhkugi toetas Svištš Rohtla avaldust. „Meil on kaks kolleegiumi liiget, kes on varem suure osaga tutvunud. Suure osa materjali suhtes on kujunenud ka ilmselt selge arvamus nii tõendite lubatavuse kui ka tuleviku vaates võimaliku vastutuse või süü küsimuses,“ selgitas Svištš.Tema sõnul on uued kohtukoosseisu liikmed ebavõrdses seisus, sest vaatavad tõendeid läbi esimest korda. „Sisulised otsused tulevad nõupidamistoas arutelude tulemusel. Kui kaks liiget on varasemaid küsimusi arutanud ja neil on selles väljakujunenud veendumus, siis kahel liikmel on materjali valdamisest tulenev eelis või inimlikult mõistetav olulisem roll,“ põhjendas Svištš.Tema sõnul on äärmiselt küsitav, et otsused tehakse ringi, kui uued koosseisu liikmed peaksid jõudma muule järeldusele, kui varem on jõutud. „Inimlikult pärsiti sellises olukorras teistsuguste otsuste tegemist kui varasemalt vastuvõetud otsused,“ ütles ta, lisades, et teistviisi otsustamine õõnestaks ka kohtuniku autoriteeti. „Objektiivselt erapoolik olukord,“ defineeris Svištš.Nagu filmis„On selline tunne, nagu oleks sattunud „Mehed mustas“ filmi, kus seadeldise abil on hetkega võimalik inimeste mälu kustutada,“ juhatas oma samuti taandamist toetava kõne sisse vandeadvokaat Kristjan Tuul, kes esindab Allan Kiili pärijaid.Temagi arvas, et asja arutama hakkav kohtukoosseis ei peaks olema näinud varasemaid tõendeid ja poolte seisukohti. Tuul tõi esile, et tunnistajaid uuesti kohtusse kutsudes ei ole teada, kas nad seekord ütlusi annavad või keelduvad. „Arvestades, et kohtueelses menetluses antud ütlused on kahele teada, ei näi kohtukoosseis erapooletu.“Prokurör Denis Tšasovskih tõi esile, et eeldas säärase taanduse nõudmist, kuid tema arvates pole selleks alust, sest prokuratuuri hinnangul peab seadusandja seda olukorda sobivaks ja probleeme ei tohiks tulla.„Leiame, et taandus ja taanduse toetusavaldused on põhjendamata. Loodan, et taanduse algeks ei olnud soov valida endale sobilikku kohtukoosseisu,“ märkis ta.Kohus kujundab taandamistaotluse kohta seisukoha neljapäevaks määratud istungi alguseks. „Arvestades, et kohtueelses menetluses antud ütlused on kahele teada, ei näi kohtukoosseis erapooletu.""Svištši sõnul on uued kohtukoosseisu liikmed ebavõrdses seisus."MIS JUHTUS?Kuus aastat kohut algas otsast pealeRiigiprokuratuur süüdistab Tallinna Sadama endist juhatuse esimeest Ain Kaljuranda mitmelt ärimehelt altkäemaksu võtmises. Ärimehi süüdistatakse altkäemaksu andmises.2019. aastal kohtusse jõudnud uurimine sai nähtava alguse 2015. aastal, kui kaitsepolitsei pidas kinni Kaljuranna ja nüüdseks surnud Allan Kiili.Algse süüdistuse järgi nõustusid Kiil ja Kaljurand mitmelt ettevõttelt võtma altkäemaksu selle eest, et nende lepingulised suhted Tallinna Sadamaga sujuksid võimalikult soodsalt.Kaljurand ja ärimehed vaidlevad süüdistustele vastu.Tallinna Sadama korruptsiooniprotsessi arutamine algas eile otsast peale ja Harju maakohtu suurim saal täitus advokaatidega.Aleksander Pihlak


KOV-ide esindajad arutavad õigus-, eetika- ja sotsiaalteemasidTALLINN, 12. aprill, BNS – Kohalike omavalitsuste (KOV) esindajad arutavad kolmapäeval Tallinnas Viru hotellis algavatel linnade ja valdade päevadel olulisi õigus-, eetika- ja sotsiaalteemasid.
Kolmapäeval ja neljapäeval peetavatel linnade ja valdade päevadel võetakse luubi alla erinevad õigus- ja eetikaalased teemad ning kahel päeval arutatakse ka põletavamatel sotsiaalvaldkonna teemadel, teatas Eesti Linnade ja Valdade Liidu esindaja BNS-ile.
Esimene päev keskendub sotsiaalvaldkonnas hoolivuse ja hoolekande temaatikale ning arutatakse nii psüühikahäirega inimeste toetamist omavalitsuse poolt alates aastast 2025 kui ka uutest tuultest lastekaitses ning asendushoolduses. Tutvustatakse sotsiaalministeeriumi tellitud projekti "Abi- ja toetusvajaduse hindamisinstrumendi analüüs ja hoolduskoormuse hindamise metoodika ja hindamisvahendi väljatöötamine“ ning sellega seotut.
"Hoolivus näitab kogukonna või ühiskonna küpsust. Täna tõdeme vajakajäämisi erivajadustega inimestele ja nende lähedastele teenuste pakkumise osas, aga ka laiemas kontekstis vaimse tervise toetamises, mistõttu peaksid käsitlemisele tulevad teemad kõnetama võrdselt nii teenuse vajajat, korraldajat kui pakkujat. Kui pikkade sammudega liigub lastekaitsereform, mis muutub lähitulevikus, siingi loodame saada uut teadmist, et kohtadel startimine ei kujuneks meeletuks spurdiks, vaid oleks hea ettevalmistusega rahulik, eesmärgistatud kõnd,“ sõnas töötoa kõnejuht, Keila abilinnapea Eike Käsi.
Ürituse teisel päeval toimub aga kaasavas formaadis töötuba ennetusteemadel. Keskendutakse valdkondadeülesele ennetusele ning lahatakse erinevaid võimalusi, kuidas võimalikult laia sihtgruppi haarates tegeleda ennetusega. Vestlust veavad sotsiaalministeeriumi, Tervise Arengu Instituudi, päästeameti, siseministeeriumi, sotsiaalkindlustusameti ja vabatahtlike seltsiliste esindajad.
Õiguse ja eetika töötoas uurib Järva vallasekretär Karin Tenisson-Alev ettekandjatelt, millised on kohaliku omavalitsuste võimalused oma õiguste kaitseks riigikohtus, või kas ametnikule kingitud tort on mõjutusvahend? Samuti tehakse toas ülevaade kohaliku omavalitsuse tegevuse läbipaistvuse suurendamise võimalustest, räägitakse korruptsioonivastase seaduse muudatustest ning huvide deklaratsioonist.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Tallinna Sadama protsess algas otsast pealeHarju maakohtus algas Tallinna Sadama korruptsiooniprotsess eile otsast peale, kuna neli aastat protsessil osalenud rahvakohtunik astus tervise tõttu tagasi. Seepärast tuli protsessi uuesti alustada. Tallinna Sadama endise juhi Ain Kaljuranna kaitsja Andri Rohtla esitas taotluse taandada kohtunik Kristina Väliste ja rahvakohtunik Vladimir Simagin, kuna nad on prokuratuuri tõendeid juba näinud ja see paneb nad uue rahvakohtunikuga võrreldes ebavõrdsesse seisu. Kohus langetab taotluse suhtes otsuse homme. PM


Sandra Särav: mõtlesin, et olengi pättSandra Särav sai eelmisel nädalal laiemale avalikkusele tuntuks mitte lobisti ega Andrus Ansipi ja Siim Sikkuti meeskonnaliikmena Euroopa Liidu üksustes, vaid kui ametnik, kes jättis Bolti optsioonid huvide deklaratsiooni kirja panemata.Eelmine nädal oli väga keeruline. Olin mitu ööd üleval ja mõtlesin, et kas olengi pätt. Miski minus läks katki. Algas nõiajaht," ütleb majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi asekantsler Sandra Särav kurvalt.Ta töötas paar aastat tagasi ettevõttes Bolt ja sai selle eest 360 aktsia optsiooni.Särav tunnistab, et tegu oli arusaamatusega: ta teadis, et väärtpaberid tuleb kirja panna, ent ei pidanud optsioone väärtpaberiteks, kuna Bolt ei ole veel börsil. Ka süsteem, mis muidu automaatselt väärtpaberid aitab üles märkida, optsioone ei lisanud. Nii jäidki need ankeedist välja. Kogemata. Nüüd valutab ta südant oma meeskonna pärast, kelle suur töö on saanud tema pärast teenimatult palju negatiivset tähelepanu.Pääses lihtsaltSkeptikud ütlevad, et Särav pääses lihtsalt - olnuks ta keskealine tüsenev mees, tulnuks tal ehk ministeeriumist lahkuda. Aktiivset naist hindavad aga endised ja praegused kolleegid nii avalikus kui ka erasektoris kõrgelt ja toetavad teda. Ütlevad, et Särav ei aja Bolti asja, vaid Eesti asja ja teeb seda hingega.Telefoniintervjuu ajal jalutab Särav parasjagu õues, mööda Selveri parklat ja koondab mõtteid. Ta on energiline ja sportlik, tema hobide nimekirjas on show-tants, jooks, tennis ja CrossFit. Ta on olnud Pärnu võrkpalli- ja korvpalliklubide tantsutüdruk. Teeb trenni üle päeva. Tõsi, viimasel kuul on tulnud põlvevigastuse tõttu aktiivsust maandada koeraga jalutades.Särav on sündinud ja kasvanud Kilingi-Nõmmes. Peres kasvas ühes temaga neli tütart. Särav on neist vanim. Tema õde Sarah Kruusmaa meenutab tänuga, et kui ta ülikooli läks, toetas tema, seitse aastat noorema õe õpinguid just Sandra.Gümnaasiumis käis Sandra Särav juba Pärnus. Sel ajal sai tema huviks ajakirjandus. Õpingute kõrvalt käis ta tööl ettekandjana ja oli koolilehe peatoimetaja. Õiglus oli tema südameasi ja suurim innustaja teemade valikul.Kõrgkooli valimisel sai otsustavaks mere lähedus. Pärnuga ära harjunud tüdruk vajas seda avarust ja Tartu ta seepärast välistas. Ta otsustas astuda Balti Filmi- ja Meediakooli, et õppida suhtekorralduse Ent üsna ruttu sai aru, et see ei ole siiski tema jaoks. Ta tegi pausi ja sõitis New Yorki, et järele mõelda. Töötas seal lapsehoidja ja ettekandjana. Tagasi tulles teadis ta täpselt, mida elult ootab ja tahab.Ta astus Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskonda. Sealt edasi liikus Euroopa Komisjoni, kus töötas Andrus Ansipi ühtse digitaalse turu projektimeeskonnas. Kuigi pakkumisi tööle tulla tuli ka välismaalt, otsustas Särav naasta Eestisse. Ta asus ametisse majandus-ja kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) nõunikuna, tegeles Eesti eesistumise teemadega. Siim Sikkuti meeskonnas välissuhetega. Just sellelt ametikohalt sai ta pakkumise Boltilt tulla valitsussuhete juhiks.Nagu idufirmades kombeks, pakuti motivatsioonipaketi osana tallegi optsioone. Nende hinda on hetkel keeruline eurodesse ümber panna,ent võib eeldada, et kui Bolt tuleb börsile, on optsioonid siiski hinnalised.Sisuliselt oli Bolti esilobistKõik isikuomadused lobistina töötamiseks on tal olemas: energiline, sümpaatne, ladusa jutuga, sõbralik ja üleüldiselt meeldiv tüüp.Kahe aasta möödudes asus ta Varssavis tööle Facebooki heaks. Suur ettevõte, kus väikesel mutrikesel suurt hääle- ja sõnaõigust polnud. See Säravale ei meeldinud ja ta naasis kodumaale. Uuesti MKMi ja Tallinna Tehnikaülikooli, kus Särav on tänaseni lektor. Ta ütleb, et soovis lektoriks saada, kuna ise õppides tundis, et lektorid on sageli teoreetikud, kellel praktiline kogemus puudub. Nüüd proovib ta seda muuta ja tudengitele ka praktikute poolt lähemalt tutvustada.Särav on MKMis asekantslerina töötanud napid üheksa kuud, vahetult enne seda oli ta andmete taaskasutuse programmijuht. Paljud valdkonnad, millega ta tegeleb, on saanud juba varem alguse ja hoo sisse. Särava meeskond tegeleb viie valdkonnaga: turism, välismajandus, ettevõtlus- ja tarbimiskeskkond, reaalajamajandus ja ettevõtja digivärav ehk e-residendid.Paljud, kes temaga koos töötanud, iseloomustavad teda kui ebatüüpilist riigiametnikku. „Tegemist on võimeka inimesega, kelle entusiasm ja tehatahtmine meenutavad heas mõttes algusaja Eesti tippametnike paremikku,“ ütleb endine e-residentsuse programmi tegevjuht ja praegu idufirmas Salv rahapesu tõkestamisega tegelev Lauri Haav. Ta tunnistab, et temagi meeskond püüdis Säravat värvata, ent jäi temast ilma. Põhjus, miks teda soovitakse, peitub selles, et Särav on töötanud nii avalikus kui erasektoris ja orienteerub hästi mõlemal pool lauda.Reaalmajanduse projektile, mille eesmärk on drastiliselt vähendada paberimajandust ja lihtsustada eri riikide kontrollimehhanisme, lükkas hoo sisse just Särav. Kolleegid räägivad, et Säraval on omapärane võime inimesi kaasata, see olevatki tema tugevaim külg.Accelerate Estonia rahvusvaheliste kaubavedude digitaliseerimise projektijuht Heiti Mering iseloomustab teda kui energiapommi, kes ehk suudab rahvusvahelise kaubaveo paberivabaks vedada. Särava meeskonna juhtimisel just seda Euroopas tehakse.Kui nahk paksemaks kasvatatud, kaalub Särav poliitikasse astuda. Praegu ei oska ta end veel ühtegi erakonda sobitada. Ütleb, et on feminist ja soovib, et inimesi hinnataks nende võimete järgi, sõltumata soost ja taustast.Kodus toetavad teda koer ja elukaaslane. „Ta on minu tasakaalustav pool. Kannatab välja kõik mu emotsionaalsed tipp- ja madalhetked ning toob mu maa peale tagasi,“ tunnustab Särav elukaaslast.SANDRA SÄRAVSündinud 1. juulil 1989.2015-2016 Euroopa Komisjon, Stagiaire'i asepresident Andrus Ansipi digitaalse ühtse turu projektimeeskonnas.2013-2016 Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskond, Õiguse Instituut, projektide assistent, nooremteadur.2017-2021 Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskond, Õiguse Instituut, nooremteadur.2016-2018 Majandus- ja Kommunikatsiooniministee-rium, Euroopa Liidu ja rahvusvahelise koostöö osakonna nõunik, väliskoostöö nõunik.2019-2021 Bolt, kestliku arengu juht, Baltikumi ja Põhjamaade valitsussuhete juht.2020-2021 MTÜ Eesti Jagamismajanduse Liit, juhatuse liige.2021-2022 Meta (Facebook), avaliku poliitika juht.2021 Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskond, Õiguse Instituut, lektor.2022 Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, andmete taaskasutuse programmijuht, ettevõtlus- ja tarbimiskeskkonna asekantsler.MARTA TUUL


Ida-Saksamaaga koos lammutati nii mõnigi eluPeeter Kormašov kirjutab Meri Valkama „Sinu Margotist", mis tekitab igatsuse vanade slaidide ja kastanitest loomade meisterdamise järele.Helsingin Sanomate 2021. aasta parima debüütteose auhinna võitnud Meri Valkama „Sinu Margot“ on lihtsa struktuuriga ja selgelt kirjutatud teos, mis ometi suudab ette võtta mitu suurt teemat ega eksi nende lahkamise rägastikku ära. Seesama võlus Soome filmirežissööri Juho Kuosmaneni, kes hakkab koos „Kupee nr 6“ kaasstsenaristide Livia Ulmani ja Andris Feldmanisega „Sinu Margotit“ sarjaks arendama.Kuigi raamatu filmikeelde tõlkimine ei ole kindlasti lihtne, on mingis mõttes eeltöö juba tehtud. Valkama kirjutab filmilikult, maalides silme ette olmelistest detailidest täidetud aeglasi kaadreid, mis läbi nostalgiliselt tuhmiks keeratud filtri tekitavad igatsuse nõukaaja lõpu lootuse ja rauguse järele. Nii on vähemalt minu lapsepeas see turbulentne aeg salvestunud, vanade slaidide ja mälupiltide kaudu Lasnamäe paneelika tuppa langevast kollakast päikesevalgusest.Meri Valkama on minust küll pisut vanem, aga samamoodi Berliinis elanud ja seal ajakirjandust õppinud, nii et olin esimestest lehekülgedest alates loos sees. Muidugi ei pea selleks üldse mõnd linna külastama, et sellesse ära armuda, kui mõelda kas või Henry Milleri värvikatele Pariisi seiklustele või Gregory David Robertsi 80ndate Mumbaile teoses „Shantaram“. Valkama kirjeldab aga just sellist talviselt vihmast, kõledat ja samas unistuste teostumiseks sobivat metropoli, nagu minagi olen kogenud.Unelma kokkuvarisemine„Sinu Margot“ kulgeb korraga kahes ajas: 80ndate keskpaiga ja kümne aasta taguses Berliinis, hüpetega Soome ja Usedomi saarele Põhja-Saksamaal.Ajalooliste sündmuste taustal esitab kirjanik hellalt ja hingepugevalt loo segaduses inimesest, kes võtab ette keerulise ülesande -enda identiteedi avastamise ja mineviku lahti muukimise.Pärast isa surma asub Vilja otsima tema endise armukese jälgi, esimeseks vihjeks vaid patakas kirju, millele on alati alla kirjutatud „Sinu Margot“. Ema Rosalt, kellega Viljal on leebelt öeldes mürgised suhted, ei õnnestu midagi välja pressida. Nii ei jäägi tal muud üle, kui võtta ette detektiivitöö Berliinis - linnas, kus ta on lapsena elanud, aga millest ta millegipärast kuigi palju ei mäleta.Kaheksakümnendate Ida-Berliin, kus Vilja isa Markus Siltanen töötab ajalehe Kansan Voima korrespondendina ja kuhu ta toob kaasa oma pere, on minu jaoks teose põnevaim osa. Valkama on kirjutanud uurimistöö Saksa DVs töötanud ajakirjanikest ja see laseb tal luua usutava pildi sotsialistlikust unelmast, mille kokkuvarisemine polnud ida-sakslastele mitte ainult senise elukadumine, vaid, mis veelgi hullem, selle vääraks tunnistamine uue ideoloogia poolt.Vana hea Saksa DVKapitalism ei toonud kõigile õnne, mida kinnitavad praegugi Berliini tänavakunst, sotsiaalpoliitika, meeleavaldused ja metroopeatustes räuskavad kõikuvad tegelased. Üksik inimkogu, kes suitsetab oma paneelmaja aknal ja igatseb taga kaheksakümnendaid, taandudes siis nukralt oma samast ajast enam-vähem muutumatuna püsinud sisekujundusega korterisse. „Sinu Margotis“ on üks samasugune pilt, kui peategelane Vilja käib vanemate endise sõbra Sebastiani korteris, kus aeg on seisma jäänud.Ihati sotsialismi reformimist, mis oleks lõpuks ometi ukse avanud „tõelisele kommunismile“. Nagu ütleb Viljale ema vana sõbranna Ute: „Harva tahab keegi kuulda, mida head oli Saksa DVs“ (lk 56). See on keeruline teema: mäletan Berliinis elamise ajast, kuidas läksin ülikoolis õppiva töökaaslasega tuliselt vaidlema, püüdes talle seletada, et praktikas polnud kommunism sugugi kaunis ja imeline.Raamat on hea lisandus Berliinist kõnelevatele lugudele, nagu telesari „Armastus Berliinis“ või film „Teiste elu“. Ajastu Stasi-hirmust kantud õõvastavat atmosfääri saab linnas praegugi tunnetada, kui jalutada õhtuti stalinistliku arhitektuuri musternäidisel Karl-Marx Alleel, külastada Stasimuseumi Lichtenbergis või kõndida „Sinu Margoti" tegevuspaika Fischerinselil, kus endise kaluriküla kohal kõrguvad jubedad betoonmonstrumid.NÄDALA RAAMAT„Sinu Margot“ Meri ValkamaTõlkija Piret Pääsuke. Kirjastus Hea Lugu, 2022. 336 lk.TRÖÖSTITU VAADE: Just niisugune vaade avanes Lääne-Berliinist linna idaosale aastal 1985, taamal Ida-Berliini maamärk Alexanderplatzi teletorn.Peeter Kormašov


Aarne Mäe: neli aastat Ameerika mägedel ehk valimistest valimisteniVõib-olla mõni meist veel mäletab, kuidas koalitsiooniläbirääkimistel neli aastat tagasi passis meedia tundide viisi Toompeal Stenbocki maja ukse taga, pinnides osapooltelt, et mida täpselt otsustati, et kas ikka saadakse üksmeelele, kas ikka pannakse valitsus kolmekesi kokku, et miks mingeid signaale ei tule… Mina mäletan, sest olin selle juures.
Peaaegu iga päev paari nädala jooksul, tavaliselt isegi mitu korda päevas, urgitseti, et saaks kirjutada kõlavaid pealkirju ja keerata poliitikuid üksteise vastu, lootuses, et läbirääkijad ometi tülli läheksid ja asi kokku kukuks.
Ometi said Keskerakond, EKRE ja Isamaa kokkuleppele, misjärel asuti meedia ja poliitiliste konkurentide rappimise saatel valitsema, langetades hulk riigile ja rahvale kasulikke otsuseid.
Valimiste võitjana tundnud, kuid opositsiooni kukkunud ülbe Reformierakond räuskas ja trollis ja juntis samal ajal nagu jonniv laps ning püüdis jalgu trampides igatepidi valitsuse ning Riigikogu tööd häirida. Kuni see vähem kui kahe aasta möödudes õnnestuski, kui prokuratuur ja kaitsepolitsei hästiajastatult – vahetult enne abieluteemalise rahvahääletuse otsustamist parlamendis – korraldas pressikonverentsi, kus Keskerakond ja sellega seotud mõned tipud langesid korruptsioonikahtlustuste alla. See kaasus tiksub seniajani ilma mingisugusegi avaliku huvita.
Kuid toona astus Keskerakonna esimees Jüri Ratas selle peale peaministri kohalt tagasi ning lõi käed oravatega, äsades nõnda oma senistele partneritele noa selga. Päikesetõusuvalitsust sellest siiski ei sündinud, sest õige pea läks pilviseks.
Nagu me kõik teame, viskas Kaja Kallas aastakese hiljem Keskerakonna ministrid päevapealt üle parda ja jätkas valitsemist üksi, saades hüüdnimeks “valitsejanna”. See kestis kuni jaanipäevani, mil tema võrku langesid Isamaa ja sotsid.
Uute valimiste eel tõusis EKRE populaarsus Reformierakonna kandadele, vahepeal isegi möödudes neist. See pani Kaja Kallase tegutsema selle nimel, et ohtlik konkurent ükskõik milliste vahenditega nullida. Nõnda võeti appi lausa Kremli propagandistid, välismeedia, levitati valeuudiseid ning ehitati oma kampaania vastandumisele. Mitte positiivsele programmile või tõe rääkimisele. Selle suure vastandumise ajal unustati riigi rahaline seis, kus miinus oli nii suureks läinud, et neid numbreid oli raske isegi kokku lugeda.
Valimiste õhtul oli paberhääletuse tulemuste teadasaamise hetkeks seis hapu, kuid sellest polnud lugu – e-häälte timmimiseks kulunud tunnid ajasid asjad soovitud ja etteplaneeritud suunas.
Valimistel kaotanud Keskerakond ja Isamaa leidsid aga oma ebaedu põhjuse just selles niinimetatud EKREIKE’ga hirmutamises.
Reformierakonnal oli projektipartei Eesti 200 varnast võtta, sotsid sobisid samuti ripatsiks hästi.
Vastupidiselt nelja aasta tagusele ajale, nüüd võimukõnelejad vaikisid ega avanud kõneluste ajal mingeid kaarte. Ei maksureformist ega muust.
Siiski oli kosta, et jätkatakse sealt, kus pooleli jäädi: abieluvõrduse kehtestamine (loe: homoabielude seadustamine) näis olevat selles julgeoleku- ja majanduskriisis riigi suurim probleem.
Valimiste järgset eufooriat segas vaid ikka see tülikas e-hääletamise vaidlus, mis venitas õitseva tuleviku saabumise kuulutamist…
Kuid läks teisiti – õitsevat tulevikku ei tule. Koalitsioonileppe avalikustamise järel tabas ühiskonda šokk. Kõik see halb, mille eest EKRE hoiatas, mahtuski koalitsioonileppe 22le leheküljele. Ka meedia oli ühtäkki sattunud harjumatusse olukorda. Kuidas nüüd edasi tegutseda? Kas tõesti peame hakkama Reformierakonda kritiseerima? Isegi Delfi! Isegi Reformierakonna enda liikmed!
Ja niigi poliitikakauged, kuid siiski lootusrikkad inimesed jäävad veelgi poliitikakaugemaks, sest usaldust on kuritarvitatud. Ja lootus on kadunud.
Aga tulevasest maksutõusust ei saanud rääkida – see pole populaarne teema, tuli tunnistada. Ja populaarsus kaobki nagu kevadine lumi.
Reformierakond saab muidugi ebapopulaarsed otsused sotside ja Eesti 200 kätele määrida. Enne seda jõuab partnereidki vahetada, kogu ebaedu aetakse tänaste puudlite kaela ning uutega võib edasi uute võitude poole suunduda.
järgmiste Riigikogu valimisteni on veel neli aastat. Ja need inimesed, kes pole veel poliitikast väsinud, need ei mäletagi siis enam, mis täpselt juhtus ja kes selle eest peaks vastutama.
Üks kõnekas tähelepanek veel. Pärast Riigikogu juhatuse valimist korraldati Riigikogu esimehe Lauri Hussari, aseesimehe Toomas Kivimägi ja teise aseesimehe Jüri Ratase (kes end võimusõltlasena tavadest üle sõites oli end sellele positsioonile surunud) pressikonverents. Neile ei esitatud mitte ühtegi küsimust…
Aarne Mäe


Venemaa kasutab sõjas osavalt ära nn maskirovkat – mida see tähendab?Kuigi Ukraina arvestuste kohaselt peaks Vene väed olema juba ammendunud, siis tegelikkuses pressitakse ikka peale. Üks põhjus võib olla nn maskirovka, millega Venemaa vastase luuret segadusse ajab.
Hämamine on endiselt sõjaliste operatsioonide oluline osa. Eelkõige Venemaal on diversioonide osas pikad traditsioonid ja seda õpetatakse siiani. Soome Iltalehti sai oma käsutusse venekeelse maskirovka õppematerjali.
Libavarustuse eesmärk on vastase luuret petta ja tähelepanu valedele asjadele juhtida. Ebapiisav luure annab olukorrast vale pildi ja seega jõuavad probleemid võitlusjõududeni.
Edukas varustusega hämamine võib kaasa tuua näiteks vaenlase rünnakuks valmistumise vales suunas või löögi valesse kohta. Olukorrapilt muutub ebaselgeks ja ressursse jaotatakse viisil, mis nõrgendab võitlusvõimet.
Venelaste libavarustus koosneb muu hulgas õhuga täidetud kummitankidest, sõidukitest ja lennukitest. Lisaks saab illusiooni loomiseks kasutada ka näiteks puidust tanke, sõidukeid ja muud sarnast ehtsat imiteerivat tehnikat.
Peamine eesmärk on petta vaenlase õhuluuret. Eelkõige ei ole suuremal kõrgusel lendavad luurelennukid või satelliidid ilmtingimata võimelised edastama pilti, mis eristaks selgelt ehtsat varustust valedest. Eriti lumikatte all võib pildil kujutatu äratundmine olla keeruline.
Kummist tankid, kahurid ja sõidukid ei lahenda aga kõike. Kummiseadmete soetamiseks, hooldamiseks, püstitamiseks ja töö planeerimiseks kulub ressursse. Lisaks võivad näiteks radarsatelliidid paljastada pettuse, sest kummist hävitaja või tank tekitab teistsuguse peegelduse kui päris metallist. Hägususe efektiivsust saab parandada näiteks autopargiga ühenduses olevate radarireflektoritega, mis imiteerivad tõelist peegeldust. Vajadusel saab võltsida ka näiteks tankide jäetud roopaid.
Venelased teavad hästi, et kamuflaaživarustus võib ebaõige kasutamise korral tunduda ebausutav. Sel põhjusel püütakse anda võimalikult täpseid juhiseid pettuste tegemiseks – ebaõnnestunud pettus on võib-olla kõige mõttetum ressursikasutus ja samal ajal ütleb vastasele, kus vähemalt ohtu pole. Pettust võib suurendada ka täispuhutava varustuse paigutamine pärisvarustuse hulka.
Venemaa pole ainus, kes hämamistaktikat kasutab, kuid Venemaal on see tänapäeval rohkem levinud kui paljudes teistes riikides. Ukraina poolel on viimastel kuudel aktiivsemalt kasutusele võetud ka varustuse maskeerimist.
Mõnevõrra üllatav on see, et kummist kahurid ja sõidukid imiteerivad peamiselt Lääne tehnikat, mis on Ukrainasse sõjalise abina toodud. Muu hulgas on oma täispuhutavad ja mõnel pool ka puidust koopiad saanud kaugmaa välikahurid M777 ja raketiheitjad Himars.
Sotsiaalmeedias on ringlenud pildid kummist Abramsi tankidest, mida võidakse tulevikus kasutada ka Ukrainas.
Eelkõige Himarsi-ga petmised on olnud Ukrainas levinud tegevus juba mitmeid kuid ja võib osaliselt seletada, miks Venemaa väited Himarsi raketiheitjate hävitamise kohta on nii levinud. Tõenäoliselt pole tõrjeoperatsioone teostavad väed ehtsat varustust võltsingust eristanud või lihtsalt ei huvitanud neid teadete tegemisel, kas rünnakus hävisid päris Himarsid või lihtsalt mõni selletaoline objekt.
Vastupidavate, autentse välimusega ja suurte täispuhutavate esemete tootmine ei ole ülesanne, millega suvaline ettevõte hakkama saaks. Traditsioonilisest sõjamaterjalitööstusest väljapoole jäävad operaatorid on reageerinud relvajõudude korraldustele.
Näiteks Venemaal on Rusbali nimeline ettevõte tootnud läbi 2010ndate aastate kuumaõhupalle, erinevaid hüppelosse ja maskotikostüüme. Meelelahutusega seotud asjade kõrval on Rusbalil aga varjukülg – Vene relvajõudude sõidukeid ja tanke imiteerivad tooted. Valikus oli kõike alates S300 õhutõrjesüsteemidest kuni tankide T-72 ja T-80 ning erinevate hävitajateni.
Rusbal sulges 2021. aasta lõpus kõik oma sõjalise materjaliga seotud veebilehed, kuid need on endiselt leitavad suletud veebilehtede sirvimist võimaldavate tööriistade abil. Ajastus tekitab küsimusi, sest Venemaa täiemahuline rünnak algas 2022. aasta veebruaris.
Mis puudutab Lääne varustust, siis vähemalt Tšehhi firmal Inflatech on oma käsi mängus. Inflatech keskendub spetsiaalselt täispuhutava sõjavarustuse müügile. Ettevõttel on nii ida kui ka lääne seadmete mudelid, mida on tarnitud teatavasti ka Ukrainasse.
Teisisõnu on libaseadmetel endiselt koht sõjapidamises, isegi kui kõrge eraldusvõimega droonivideo, radarsatelliidid, avalik luure ja muud meetodid pakuvad varasemast rohkem väljakutseid.
Seetõttu tuleb senisest enam tähelepanu pöörata seadmete projekteerimisele ning näiteks õigetele mõõtudele ja piisavalt läbipaistmatutele pinnamaterjalidele. Tehnoloogia ei kaota maskirovka mõtet täielikult, vaid sunnib otsima üha keerukamaid lahendusi.
Vaatamata väljakutsetele on maskeeritud seadmed tänagi olemas ning ettevõtted investeerivad ka uute mudelite tootearendusse. Traditsioonilised sõjaseadused kehtivad ka selles vallas – isegi tänapäevasel lahinguväljal võivad üsna lihtsana tunduvad ja tehniliselt aegunud nipid lõpuks õnnestuda, kui neid vaid korralikult teostada.


Pressinõukogu tegi Ekspressi artikli kohta tauniva otsuseTALLINN, 12. aprill, BNS – Pressinõukogu arutas Eesti Teadusagentuuri kaebust Eesti Ekspressis 13. veebruaril ilmunud artikli "JOKK ja raha omadele? Teadlased kahtlustavad teadusrahade jagamisel huvide konflikti ja korruptsiooni" peale ja otsustas, et leht rikkus head ajakirjandustava.
Artikkel räägib teadlaste kahtlustest, et Teadusagentuuris on miljonite eurode teadusraha jagajad olnud aastaid huvide konfliktis.
Eesti Teadusagentuur kaebas pressinõukogule, et artikkel sisaldab ebatäpset ja moonutatud infot ja faktivigu. Kaebaja ei ole rahul, et artikkel esitab Teadusagentuuri kohta kahtlustusi korruptsioonis, kuid seda süüdistust agentuur kommenteerida ei saanud. Teadusagentuur ei ole rahul, et artiklis tuuakse välja hindamisnõukogu liige nimeliselt ja esitatakse tema kohta tõsiseid süüdistusi, mis artikli kontekstis kahjustab tema head nime ja mainet. Kaebaja lisas, et võimalikku rikkumist tõendavaid fakte artiklis ei olnud.
Eesti Ekspress vastas, et huvide konflikti reguleerib korruptsioonivastane seadus ning ajakirjaniku küsimustest seoses grantide hindamiskorraga ja toetuste jagamisega oli artikli teemapüstitus ja kontekst arusaadav. Leht selgitas, et lisaks anonüümsetele allikatele on teiste hulgas kajastatud ka Ülo Niinemetsa ja Jaak Aaviksoo seisukohti. Lehe väitel on allikate avaldatut hinnatud, neid on küsitletud üksteisest sõltumatult ja allikate väited on olnud sarnased, mistõttu puudub kahtlus allikate usaldusvääruses. Leht märkis, et artiklis ei ole Teadusagentuuri korruptsioonis süüdistatud, vaid on avaldatud teadlaste hinnangud, kes kahtlustavad korruptsiooni ja huvide konflikti. Samas avaldati Teadusagentuuri seisukoht, et nad on kõikidel juhtudel täitnud huvide konflikti nõudeid ja ette nähtud protseduurireegleid. Leht kinnitas, et kaebaja sai sõna.
Pressinõukogu otsustas, et Eesti Ekspress rikkus ajakirjanduseetika koodeksi punkti 5.1, mis näeb ette, et kui kellegi kohta avaldatakse tõsiseid süüdistusi, tuleks talle võimaluse korral pakkuda kommentaari samas numbris. Pressinõukogu hinnangul ei antud Teadusagentuurile kõikide süüdistuste puhul sõna.
Pressinõukogu hinnangul rikkus leht "Veebis vigade parandamise hea tava leppe" punkti 2, mis näeb ette, et kui selgub, et toimetus on teinud veebis ilmunud loos vea, siis tuleb teha loosse parandus ja lisada täiendava tekstiga (võimalusel pealkirja juurde, sellest väiksema fondiga) selgitus, millal ja mida on muudetud. Samuti rikkus leht hea tava leppe punkti 3, mis näeb ette, et loo sees tuleb kustutada osa, mis osutus valeks ja kirjutada kogu lõik uuesti, viidates sellele, millal ja mida on parandatud. Uuesti kirjutatud osa peab olema eristatav. Pressinõukogu hinnangul parandas küll leht artiklit, kuid ei märkinud ära mida parandati.
Eesti Ekspress avaldas pressinõukogu otsuse 12. aprillil.
Tallinna toimetus, +372 610 8852, sise@bns.ee
Baltic News Service


Aastaraamat räägib kohtunike põlvkonnavahetusest ja võimalustestTALLINN, 12. aprill, BNS – Kohtute aastaraamatu läbiv teema on tänavu kohtunikuameti tulevik – keda oodatakse kohtunikuks ning milliseid tagatisi, hüvesid ja arenguvõimalusi peaks pakkuma, et täita suur hulk lähiaastail vabanevaid kohtunikukohti silmapaistavate juristidega ja kindlustada seeläbi kvaliteetne õigusemõistmine.
Riigikohtu esimees Villu Kõve ütleb äsja ilmunud aastaraamatu eessõnas, et nii nagu terve Eesti ühiskond, liikus ka kohtusüsteem eelmisel aastal ühest kriisist teise ehk tervishoiukriis asendus julgeolekukriisiga. "Enim mõjutas Venemaa kallaletung Ukrainale tsiviilasju lahendavaid kohtuid. Maakohtutesse laekus aasta jooksul 365 perekonnaasja, millest valdava enamuse moodustasid alaealistele eestkoste määramised,“ nentis Kõve.
"Hea meel on selle üle, et kohtud on kriiside haldamisega väga hästi hakkama saanud ja kiirelt muutunud oludes kohanenud,“ lausus ta.
Vaadates aga kohtusüsteemi seestpoolt, ei saa Kõve sõnul märkimata jätta, et käimas on ulatuslik kohtunike põlvkonnavahetus. See on toonud kaasa üha süveneva mure järelkasvu leidmise pärast. "Kahjuks tuleb tõdeda, et kohtusüsteem on juba praegu raskustes vabanevate ametikohtade täitmisel silmapaistvate juristidega,“ tunnistas Kõve.
Aastaraamatus analüüsivad Tallinna halduskohtu kohtunikud Ruth Prigoda ja Janek Laidvee kriitiliselt kohtunike vanadus- ja töövõimetuspensioni kaotamise tagajärgi. Nende hinnangul on kümme aastat tagasi läbi viidud sotsiaalsete tagatiste kärped vähendanud oluliselt kohtunikuameti atraktiivsust. Piisavad sotsiaalsed tagatised, sealhulgas ametipension, on vajalikud kohtunike sõltumatuse kindlustamiseks ja korruptsiooniohu vältimiseks. Kohtunikele kehtestatud karmid tegevuspiirangud takistavad neil samal ajal pea igasuguse lisasissetuleku teenimist, mis võimaldaks tagada väärika pensionipõlve.
Prigoda rõhutab, et suur töökoormus ja pingeline töö paneb ka kohtunike tervise löögi alla. Seda näitab muu hulgas hiljutine küsitlus, kus üle poole vastanutest ütles, et töötavad väljaspool tööaega ja neil pole piisavalt vaba aega pere jaoks. Töövõimetuspensioni kaotamise tõttu ei saa välistada, et kohtunikena töötab tõsiste terviseprobleemidega inimesi, kes ei julge ametist lahkuda, sest kardavad vaesusse sattuda. "See toob kaasa nende tervise edasise halvenemise, kolleegide töökoormuse tõusu ning kohtu töötulemuste kvaliteedi languse,“ kirjutab Prigoda.
Maakohtute esimehed Astrid Asi, Liivi Loide, Liina Naaber-Kivisoo ja Toomas Talviste arutlevad oma artiklis selle üle, kuidas kaasajastada kohtusüsteemi juhtimist ning muuta kohtud atraktiivsemaks tööandjaks, kindlustades samal ajal ka nende sõltumatuse. Leedu Mykolas Romerise ülikooli professor Salvija Mulevičienė annab aga ülevaate uuringust, mis käsitles kohtunike valimist, hindamist ja edutamist Euroopa Liidu riikides.
Endine kohtute andmekaitsespetsialist Henri Oliver Palm kirjutab aastaraamatus oma kogemustest selles ametis ning Kristi Kirsberg enda tööst kohtute kommunikatsioonijuhina. Kai-Karmen Koger tutvustab esimese ja teise astme kohtute ühise infotelefoni käivitamist ning kohtunike koolitusnõukogu esimees Margit Jõgeva ja Riigikohtu õigusteabe- ja koolitusosakonna juhataja Liina Reisberg arutlevad, milline on hea koolitus.
Samuti leiab aastaraamatust kokkuvõtted kohtute tööd puudutavast statistikast ning ülevaated kohtute haldamise nõukoja, eetikanõukogu, distsiplinaarkomisjoni, kohtunikueksamikomisjoni, Eesti Kohtunike Ühingu ja Euroopa Kohtunike Konsultatiivnõukogu tegevusest.
Kohtute aastaraamat ilmub elektrooniliselt ja seda saab täismahus lugeda https://aastaraamat.riigikohus.ee/ .
Tallinna toimetus, +372 610 8866, sise@bns.ee
Baltic News Service


„Kuidas ma armusin EKRE-sse“: korrumpeerunud vasakliberaalide poolt anateemi alla pandud rahvuskonservatiivid on Eesti viimsed eestlasedVene Postimehes ilmus publitsisti Eva Punši lugu „Kuidas ma armusin EKRE-sse ja lõpetasin Eesti pärast muretsemise“.
Autor arvab, et „konservatiivid ei saavuta Eestis mitte kunagi enamust, kuid samas on EKRE-l, mis vahel üllatab oma originaalsustega, oma täiesti arusaadav missioon.“
Eva Punš kirjutab: „Minu esimene tutvus EKRE poliitikaga toimus tänu erakonna infokirjale, mis oli pandud minu postkasti Sillamäel 2015. aastal. See oli põhimõtteliselt esimene kiri eesti keeles, mille ma sain (Sillamäe jaoks on eestikeelne informatsioon tõesti haruldus), seepärast lugesin seda suure uudishimuga. Traditsioonilised väärtused. Kristlikud väärtused. Immigrantide voo vähendamine. Ärasõitnud eestlaste tagasipöördumine. Sündivuse ergutamine. Abortide hukkamõist. Perekonna tähtsus, perekonna defineerimine eranditult mehe ja naise liiduna. Poliitika tsentraliseerimine, kaitse EL-i föderaliseerumise eest.“
Autor arutleb põhjalikult Eesti ühiskonna, traditsioonide, keeleõppe ja teiste aspektide üle. Mõningaid EKRE-t puudutavad tsitaadid:
„Eestikeelse koolihariduse osas olen EKRE-ga täiesti nõus. Sest eestikeelne haridus ei välista, vaid hoopis tervitab ka teisi keeli: inglise keel kui vaikimisi esimene võõrkeel, kuid edasi – kõikjal – soome, rootsi, saksa, prantsuse, vene.“
„Ma ei jaga mõnede oma sõprade muret seoses sellega, et EKRE kunagi saavutab enamuse, paneb maksma oma „uue vana korra“ ja nii edasi. Üks mu sõber, muide, pages Eestist paanikas pärast 2019. aasta valimisi. EKRE sai tollastel Riigikogu valimistel 17,8%. Aga ongi hea! Tollal keskerakondlaste poolt saadud protsendid panid mind palju rohkem muretsema. Aga traditsiooniline, isegi konservatiivne, mis saab kuni 20% toetust – see on ju norm. Kui ma õppisin filmiinstituudis, meil oli ka tajumuse kursus. Asjad on nii, et edu pealtvaatajate hulgas on garanteeritud filmile, milles 20% on millegi ammu teatud ja tuttava kordamine, ja 80% on juba uus, novaatorlik, tundmatu. Selline proportsioon on edukas ka poliitikas.“
„See on ju kaunis, et eesti valijaskonna kaalukas osa peab kõige tähtsamaks traditsioonide säilimist. Sest isegi novaatorid ei ole valmis traditsioonidest lahtiütlemiseks. Traditsioonide ja juurte teadmine annab meile jõudu, et pürgida kõrgustesse. Kuid konservatiivide enamust Eestis ei tule eal, kuna see on tõeliselt kaasaegne riik, mis liigub edasi, elades tulevikule.“
Eva Punš lõpetab oma arvamusloo sõnadega: „Aga EKRE-t ma ei karda ja armastan õrnalt. Meeste traditsioon kanda kübaraid – see on väga ilus.“
See on muidugi väga liigutav ja lootustandev, et ausad ja põhimõttekindlad rahvuskonservatiivid pälvivad haritud noorte daamide usaldust, mõistmist ja sümpaatiat. Kübarat väärikalt kanda suudavad vaid ausad aatelised inimesed, Seederile ja Hussarile sobivad rohkem „sonid hallid“.
Ivan Makarov


Laupäeval peetakse Viljandis täikat taas katuse allViljandi vanakraamiturgu peetakse 15. aprillil teist korda Sakala keskuses, seejärel kolib see tagasi baptisti kiriku kõrvale parki. Korraldaja Helmen Küti sõnutsi on ta valmis ruume edaspidigi talvel täikale rentima, kui vaid piisavalt huvilisi endast teada annab.
Aastaid Viljandi turuplatsi parkla servas õunapuude all toimetanud vanakraamiturg ehk rahvakeeli täika pidi haiglahoone ehituse tõttu oma traditsioonilisest asukohast turu lähedal ära kolima ning möödunud kevadel hakati seda korraldama baptisti kiriku kõrval pargis. Seda tehti kuni külmade ilmade tulekuni ning seejärel läks täika talvepuhkusele. Veebruaris korraldati aga täika Helmen Küti eestvedamisel Sakala keskuses ning kuna ettevõtmine oli edukas, korraldakse laupäeval veel üks täikapäev.
Viljandi linnavolikogu esimees Helmen Kütt rõhutas, et Sakala keskuses on täika küll tema korraldamise ja rahastamise all toimunud, ent ettevõtmine ei ole Viljandi linnavalitsuse ja tema kui volikogu esimehega kuidagi seotud.
Idee täika katuse all korraldada sündis sellest, et Kütini oli jõudnud info, et Ukraina sõjapõgenikud sooviksid leida kohta, kus isetehtud mänguasju müüa. Katuse all tegutsevates müügikohtades peavad müüjad kohatasu maksma ning kulud võivad olla suuremad kui tulud. Seega näis sobiv koht olevat vanakraamiturg, kus kohatasu ei küsita. Kütt rentiski täikale prooviks veebruaris Sakala keskuse ruumid ning üritus oli nii edukas, et enne kiriku juurde tagasi kolimist tehakse seal veel üks täika.
"Mõnedki vihjasid veebruaris, et korraldasin selle täika üksnes valimiste pärast, aga nii see muidugi ei olnud," tähendas Kütt. "Ma ei korraldaks seda ju siis nüüd aprillis pärast valimisi uuesti. See on ikkagi missioonitunne, sest pean taaskasutust ja rohelist mõtteviisi väga oluliseks ning niimoodi omast taskust kulusid kandes loon võimaluse müüjatel tasuta müüa ning ostjatel tasuta osta, mis taaskasutust mõistagi soodustab. See on minu viis heategevust teha ning omalt poolt panustada."
Aastaid vanakraamiturul tegutsenud Heiti Hakmann leidis, et Sakala keskuses talvel korraldatud täika oli väga teretulnud vaheldus tavapärasele talvepuhkusele. Üldiselt eelistavad vanakraamimüüjad küll õues kaupa pakkuda ning ilmad on vahepeal ilusaks läinud, ent nagu Hakmann sõnas, pole muru veel piisavalt tahenenud, et autoga peale sõita kannataks. Kiriku kõrval võetakse koht sisse taas mais ja vanakraamimüüjad ootavad seda Hakmanni sõnutsi pikisilmi.
"Veebruarikuise üritusega võis ka müügi mõttes rahule jääda: astuti sisse ja üht-teist osteti ka," meenutas Hakmann. "Ning ega see täika meil olegi teab mis müügitulu teenimiseks mõeldud, rohkem on see ikka kogukondlik kokkusaamine ja seltskondlik üritus, kus omavahel juttu rääkida ning suhelda."
Hakmann läheb laupäeval täikale müüma ning kutsus nii teisi müüjaid kui ostjaid osalema. "Viimasel ajal müüakse ju väga palju ka interneti vahendusel, aga ma olen alati arvanud, et lisaks pettuseohule tasub asju lihtsalt ise oma silmaga vaadata ja käega katsuda," rääkis Hakmann. "Saab rõivaid selga proovida ning osta neid asju, mis tõesti meeldivad."
Hakmanni hinnangul võiks ka tulevikus mõned korrad talvel täika kuskil katuse all kokku tulla, sest huvi paistab olevat nii ostjate kui müüjate poolt.
Helmen Küti sõnutsi sõltub talvetäika korraldamine edaspidi suuresti sellest, kui palju on huvilisi, kes midagi müüa soovivad. "Sakala keskus on tegelikult tõesti suurepärane koht, kus seda korraldada," kiitis Kütt. "Töötajad on seal nõu ja jõuga abis korraldamisel, lisaks on asukoht väga hea: turupäeval inimesed ikka lähevad Sakala keskusest mööda ja astuvad sisse. Aga müüjaid peaks olema vähemalt kümme, vastasel juhul pole selle korraldamisel suurt mõtet. Nii et kui on huvilisi, siis muidugi korraldame."
Kütt kinnitas, et kuigi hulk müüjaid on ennast juba registreerinud, siis laupäevasele täikale on veel vabu kohti ning endast võib julgesti teada anda ja kohale tulla. Maikuine täika tuleb juba baptisti kiriku kõrval.


Vallatu naisena armuportaalides esinenud mees sai saagiks üle 100 000 euroTartu maakohtu Viljandi kohtumajas mõisteti süüdi 39-aastane Silver, kes oli seksiportaalides naisena esinedes välja petnud rohkem kui 100 000 eurot. Süüdistuse järgi avaldas Silver ühes armukuulutusi vahendavas internetiportaalis naisena esinedes kuulutuse ning tutvustas ennast sellele reageerinule kui naine.
Silver jättis edasise SMS-ide ja ühismeedia kaudu toimunud suhtluses mulje, et soovib suhet. Eksitusse viidud kannatanu kandis talle viie aasta jooksul eri summadena üle 106 932 eurot. Tegelikult olid kõik probleemid väljamõeldud ning mingit kavatsust raha tagasi maksta ei olnud.
See ei olnud aga Silveri ainus pettus. Kohtuotsusest selgub, et ta avaldas koostöös kolme kaasosalisega ühes teises seksiportaalis eri naisenimede all kuulutusi, milles pakkus sadomasoteenust. Üks kannatanu sooviski seda teenust saada ning võttis ühendust. Tegelikkuses suhtles temaga Silver, kes lubas soovitud teenust pakkuda, kuid palus raha eri kontodele ette maksta.
Kohtuotsusest selgub, et kannatanu veenmiseks käisid temaga kohtumas kaks Silveriga koostööd tegevat naist. Nad soovisid kohapeal raha saada, kuid lubatud teenust ei pakkunud, vaid lubasid seda teha järgmisel korral.
Kannatanu tasus soovitud teenuse eest sularahas 3000 eurot ning kandis 19 283 eurot kontodele, kust enamik raha kanti edasi Silveri ja tema kaasosalise kontole ning osa võeti välja sularahas, kuid soovitud teenust kannatanu ikkagi ei saanud.
Kohus mõistis Silverile karistuseks kaks aastat vangistust, kuid see jääb täielikult täitmisele pööramata, kui ta ei pane kahe aasta ja kuue kuu pikkuse katseaja jooksul toime uut tahtlikku kuritegu. Samuti tuleb tal maksta kannatanule tagasi 106 932 eurot.


"Pealtnägija": kas Kõlvartist võiks saada kunagi Eesti peaminister?   Mihhail Kõlvart heitis kinda Jüri Ratasele ning pürgib Keskerakonna esimeheks. Muu hulgas tähendab see, et Eesti võib ühel hetkel saada peaministri, kes ei rääkinud veel üsna hiljuti vabalt eesti keelt ja kelle minevikus on varje. Seekordne "Pealtnägija" küsis Kõlvartilt endalt – kas tema on selleks valmis ja kas Eesti on temaks valmis.   Kuigi ta on Eesti venekeelse poliitikamaastiku suurim täht, on Mihhail Kõlvart tausta poolest kõige vähem just venelane. Tema juristist isa Ülo on eestlane, varalahkunud vene filoloogist ema Liidia oli korealane. Sündis ja esimesed eluaastad veetis Mihhail Kõlvart hoopis Kasahstanis, Kõzõlordas, kuhu nõukogude võim tema vanavanemad küüditas. Alles 1980. aastal kolis Kõlvartite perekond Tallinna ja pesamuna Mihhail alustas haridusteed Koplis. "Väike Mihhail oligi väike. Ma mäletan, et klassis ma alati olingi kõige väiksem poiss. Ja tegelikult koolis olen väga palju ka koolikiusamisega kokku puutunud, sest ma olingi natuke teistmoodi välimusega ja alati natuke väiksem kui teised," meenutas Kõlvart. Ühel hetkel leidis Kõlvart enda jaoks taekwondo ning möönab, et lapsepõlves oli esialgu peamine eesmärk enesekaitse. Kiiresti tuli aga ka laiem arusaam, et võitluskunst ei ole ainult enesekaitse instrument, vaid et see on teekond. Lasnamäe poisist, kes kümneselt ei jõudnud kangil lõugagi tõmmata, sai 15-aastaselt taekwondo meister ja treener, hiljem Võitlusspordi Ühenduse ja Eesti Taekwondo Föderatsiooni juht. Tema õpilastest omakorda on saanud Euroopa tipud. Tagantjärele vaadates ei ole õiged valikud siiski nii ilmsed – vähemasti seltskonna mõttes, kus ta noore täiskasvanuna liikus. 1999. aasta jaanipäeval oli parasjagu 21-aastane Kõlvart oma Lasnamäe kodus, kui äkki kuulis tänavalt kõva kärgatust. "Juhtus plahvatus, see oli minu auto ja minu sõber, kes selles autos viibis, selles autos ka hukkus. /.../ Loomulikult ma seda kõike kuulsin, jooksin välja, püüdsin aidata, aga kahjuks ei olnud enam võimalik kuidagi aidata," rääkis Kõlvart, lisades, et see oli üks suuremaid tragöödiaid tema elus, mis saadab teda tänase päevani. Kuivõrd plahvatused olid 1990-ndatel tavalised ja asjaosalised vähetuntud, ei ilmunud need fotod toona lehtedes. Nii uskumatuna kui see ei kõla, pidas politsei oma sõbra Šamil Lolajevi tapmise uurimiseks kahtlustatavana kinni tulevase poliitiku, kelle jaoks nägi asi seda halvem välja, et tema korterist leiti kärbik, õhupüstol, gaasirelvolver, politsei vormirõivad ja -sau, mask ja hulk lahingpadruneid. "Tõepoolest peeti kinni, oli kahtlustus, aga ainult kahtlustus, isegi mitte süüdistust kunagi ei olnud," ütles Kõlvart, kellel tuli siiski kuu aega trellide taga istuda. Plahvatuse põhjus jäigi lõpuks tuvastamata. Uurimine ei välistanud ka võimalust, et tegemist oli õnnetusega. Tema korterist leitud kahtlase kraami kohta ütleb Kõlvart, et see kuulus hukkunud Šamilile ja tema ei teadnud asjast midagi. Ometi vihjasid politseiallikad tolleaegsetes lehelugudes, et Kõlvart polnud nii puhas midagi. Erakõrgkoolides Lex ja I Studium juura eriala lõpetanud Kõlvart veetis esimesed kümme aastat oma poliitilisest karjäärist hoopis mõõdukate ja sotside ridades, kuid eriti silma ei paistnud. 2008. aastal astus ta Keskerakonda, valiti linnavolikogu juhiks ja Edgar Savisaar edutas ta juba mõne aasta pärast abilinnapeaks. Tema teemad oli integratsioon ja hariduspoliitika, kuid kriitikute sõnul võinuks seda sama hästi nimetada lõimumisvastaseks poliitikaks. Näiteks 2011. aastal puhkes torm, kui kapo avaldas oma aastaraamatus filmiliku ülevaate, kuidas tollane abilinnapea kohtus nii avalikult kui varjatult, seal hulgas spordisaalis, Vene saatkonna diplomaadiga. Lisaks väideti pressikonverentsil, et kohtumiste eesmärk oli tegutseda venekeelsete koolide eesti keelele ülemineku vastu. Kõlvart kaebas kapo väite tõttu kohtusse, aga kaotas lõpuks, sest kohtu hinnangul oli tegu väärtushinnangu, mitte faktiväitega. Yana Toom, kes sattus sarnases kontekstis kapo aastaraamatusse, seevastu võitis oma kohtulahingu. "Sisuliselt poliitikuna sind hävitatakse selliste asjadega. Sest see kapo aastaraamat ei ilmu kuskile sahtlisse, seda saadetakse saatkondadesse. See nagu kujundab sinu imidžit ja väga laialt," leiab Kõlvarti sõber ja kaasvõitleja Toom. Kuna võim Tallinnas oli jätkuvalt kindlalt Keskerakonna haardes, siis 2019. aastal, kui Taavi Aas sai majandusministriks, manööverdati Kõlvart linnapeaks. Jõudmine nurgakabinetti, kus pikki aastaid istus tema poliitiline eeskuju ja õpetaja, oli Kõlvarti sõnul üks elu tähthetki. "Linnapea ametikoht, see on midagi teistmoodi, teine vastutus, isegi teine emotsioon. Ja teine aknavaade. (naerab) Aga ka veel üks tähtis aspekt, et minu jaoks oli see alati Edgari kabinet. /…/ Kuidagi see tunne jäi nagu samaks, et see on Edgari kabinet," mõtiskles Kõlvart. Viited Kõlvarti kaalutlevale ja ettevaatlikuke loomule ning kuidas isegi lähemad kaastöötajad teda lugeda ei oska, on juba kulunud, kuid isegi vastased tunnistavad, et Kõlvart on karjääris edenenud väga visalt, läbimõeldult ja ei teeskle töötegemist. Poliitikavaatleja Erik Moora hindab, et võib-olla on Kõlvartit käivitav jõud olnud ka see, et ta nägi, kuidas Savisaarel oli linnast, linna juhtimisest, linna arengust tegelikult täiesti ükskõik. "Ja see on üks asju, mida linnavalitsuses aastaid töötanud inimesed tõstavad Kõlvarti puhul esile, et esimene linnapea, keda päriselt ka huvitab, et midagi muutuks." Uus linnapea viis läbi reforme, mis kõigutasid senist erakondlikku toiduahelat, muu hulgas pani kinni Tallinna TV ja vallandas linnaettevõtetest parteile lojaalseid, aga saamatuid juhte. Palju suurem projekt, mida praegu tunneb omal nahal pea iga tallinlane, on roheline pealinn, mis hetkel tähendab uue trammitee rajamist ja suuri liiklusummikuid kesklinnas. Ainus kord, kui Kõlvarti linnavalitsusele on langenud tõsine korruptsioonivari, puudutab nn Porto Franco skandaali, kui süüdistuse kohaselt kauples toonane Keskerakonna peasekretär Mihhail Korb mõjuvõimuga linnapea Kõlvarti üle, et sel moel suunata linnaametnikke sadama kõrval asuva suure kauba- ja elukompleksi ligipääsutee servituuti odavamaks muutma, mille vastu olevat arendaja lubanud parteid toetada. Kõlvarti nimi käib pealt kuulatud kõnedest läbi, aga prokuratuuril talle etteheiteid pole. Omamoodi märk, kui kiivalt linnapea eraelu hoiab, on tema abiellumine. Kui juba varem liikusid sahinad, et Mihhail Kõlvartit ja Anastassia Kovalenkot ühendab rohkem kui poliitikahuvi, siis avalikkus sai nende abielust teada alles mullu märtsi lõpus, kuu aega pärast seda, kui liit ametlikult sõlmiti. Suurettevõtja perest pärit Anastassia sai tuntuks kui Eesti üks kiiremaid naisi motoringrajal, aga pärast tänavukevadisi valimisi pääses ta juba teist korda riigikogusse. Võib öelda, et temast 14 aastat vanem Mihhail, kellel on eelmisest suhtest ka varateismeline tütar, võitis Kovalenko südame tööpostil. Paari mesinädalaid varjutas aga sõda Ukrainas, mis arusaadavalt on väga lõhestav Eesti venekeelses kogukonnas. Ehkki Kõlvarti ümarapoolsed seisukohavõtud on kriitikat pälvinud, mõistab ta enda sõnul agressiooni Ukrainas ühemõtteliselt hukka ja oli näiteks esimene poliitik Eestist, kes pärast sõja algust – täpsemini kaks nädalat pärast rünnakut – Ukrainat külastas. Kuidas on sõda Ukrainas muutnud Kõlvarti suhtumist Venemaasse? "Minu jaoks ei ole vahet, kas see on üks või teine riik. Kui see riik on agressor, kui teine riik kannatab, siis ei ole vahet, kas see on Venemaa või mõni teine riik. Siin ei ole midagi arutada. On olemas riik, mis kannatab, see on Ukraina, ja on riik, kes pommitab inimesi, see on Venemaa. See on fakt ja siin ei ole nagu teist tõlgendust." Fakt on seegi, et kevadistel parlamendivalimistel sai Kõlvart 14 600 häält ja edestas sellega Jüri Ratast ligi kahekordselt, mis annab talle erakonnas kaaluka positsiooni. Kui veel vahetult pärast Keskerakonna ajaloo üht suurimat valimiskaotust oli Kõlvart partei juhiks pürgimise osas ettevaatlik, siis kaks nädalat hiljem teatas plaanimuutusest. "Siin peab olema praegu kaks asja koos. Üks on see, et esiteks ta haistab verd ehk siis hetkel on nõrk hetk Jüri Ratasel ja praegusel juhtkonnal. Poliitikas öeldakse ju sageli, et ega võimu kunagi sulle keegi ei anna, võim tuleb võtta. Võtta saad sa sellel hetkel, kui ta on saadaval," analüüsis Moora. Kõlvart ise ütles, et teda häiris pärast kolossaalset valimiskaotust see, et Ratas plaanis suures plaanis endistviisi edasi minna. "See mind tõepoolest hirmutas." Erik Moora lisab, et pikem ajalugu annab tunnistust ka sellest, et Ratase ja Kõlvarti suhted on juba kaua aega viletsad olnud. "Kõlvart oli kogu aeg sellises tuntavast siseopositsioonis, isegi natuke põlglikult suhtumas Jüri Ratase viimaste aastate tegemistesse." Võimuvõitlus tegelikult juba käib täistuuridel ja võimalik, et nõustumine "Pealtnägija" portreeintervjuuga on osa imidžikampaaniast. Selle nädala lõpus toimub Keskerakonna volikogu, kus otsustatakse, millal toimub partei kongress ja kas see leiab aset Viljandis, nagu tahaks Ratas, või Tallinnas, nagu eelistab Kõlvart. Võimalik Keskerakonna juhivahetus ei eruta ainult siseringi ja poliitikagurmaane. Üks asi on, milliseks võib muutuda uue juhi all Eesti suurima liikmete arvuga erakond, teine, et rutemgi, kui keegi aimata oskab, võib poliitiline rulett lennutada pommijamadest läbi tulnud kunagise taekwondo-treeneri peaministriks. "Kunagi minu jaoks ei olnud portfell eesmärgiks. Minu jaoks oli küsimus, mida ma suudan reaalselt ära teha, ja kui palju on minust kasu. Ja kui nelja aasta pärast juhtub nii, et Eesti inimesed otsustavad, et ma olen piisavalt usaldusväärne, et minust on kasu ühiskonnale, siis ma olen valmis ka peaministrivastutust võtma. Aga võib juhtuda nii, et paari aasta pärast, kahe ja poole aasta pärast Tallinna linna elanikud otsustavad, et linnapea ametikoht on minu jaoks liiga suur väljakutse ja siis nii on," ütles Kõlvart ise.    					Toimetaja:  Mirjam Mäekivi


Hambaarst valetas naisele tema hambaaukude kohta - tegelikkus oli midagi hoopis muudPatsiendil pole hambaarstile mõtet valetada. Kohe on näha, kui hammaste eest hoolt pole kantud ega pesemisega üle pingutatud. Kuid kas selle peale on keegi varem üldse tulnud, et valetajaks võib osutuda hambaarst? Kahjuks selgub, et hambaravipettused on täiesti tõeline probleem. Hambaarst võib sinu suu ja hammaste seisukorra kohta valetada puhtalt seetõttu, et mittevajaliku ravi eest raha kasseerida. Hõlbus, kuid alatu teenistus, kas pole?
Märtsis hakkasid sotsiaalmeediaplatvormil TikTok levima lood patsientidest, kellel on hambaarst naha üle kõrvade tõmmanud. Oma loo rääkis videos tiktokker @anxietyisi.

@anxietyisi Scammers be scammin ? #dentist #psa #scammers ♬ original sound - Anxiety-R-Us

Naine oli hambaarstilt saanud masendava raviplaani, et parandada tuleb 14 hambaauku. Kuna see oleks maksma läinud suure summa raha, pöördus patsient ka teise kliinikusse, et konkureerivat hinnangut saada. Ja suur oli tema hämming, kui tema hambad seal täiesti terveteks tunnistati.
Ta alustas oma uskumatu video sissejuhatust: «See on täiesti hullumeelne, aga mu hambaarst väitis, et mul on 14 hambaauku ja kui ma neid kohe ei ravi, kukuvad mu hambad suust välja. Aga mis te arvate, mitu hambaauku teine hambaarst mul tuvastas? NULL!!! Jah, mitte ühtegi!»
Vaatajad ja kommenteerijad polnud aga paraku üldse nii üllatunud, kui seda petuskeemi eest hoiatavat klippi nägid. Paljud pakkusid erinevaid hambakliinikuid, kus selline alatus toimuda võis, sest neil on endal samasugune juhus olnud.
Kuid tuli välja ka teistsuguseid skeeme, mis on hoopis vastupidised. Nimelt pidid mõned hambatohtrid väidetavalt maha vaikima tekkinud hambaaukude alged, et hiljem juba suuremate paranduste või lausa juureravi eest rohkem raha kasseerida.
Nii et valige hammaste parandamiseks korralik ja hea reputatsiooniga kliinik!


Korruptsioonis süüdistatud eurosaadik Eva Kaili lubati koduarestiBRÜSSEL, 12. aprill, AFP-BNS – Belgia kohtunik lubas korruptsioonis süüdistatud Kreeka eurosaadiku Eva Kaili kolmapäeval vahi alt koduaresti.
"Ta on Belgias koduarestis ja elektroonilise järelevalve all. Uuriv kohtunik tegi just vastava otsuse," ütles Belgia föderaalprokuratuuri magistraat Antoon Schotsaert.
Kaili, kellest sai Euroopa Parlamenti raputanud Katariga seotud korruptsioonijuurdluse käilakuju, oli viimane kahtlusalune, kes neli kuud pärast tema vahistamist endiselt eeluurimisvanglas oli.
AFP – Baltic News Service


Toetagem Ukrainat sõjas, aga ärme toome teda siiaTäna koju jõudes leidsin meie kortermaja trepil istumas kaks teismelist tüdrukut, ühe siin elava ukraina pagulaspere lapsed. Ja elav jutt ei käinud sugugi mitte ukraina keeles…
Rääkisin hiljuti sõpradega Ukraina sõjast, kus me kõik oleme sajaprotsendiliselt Ukraina poolt ja Venemaa vastu. Aga… tegelikult määrab meie suhtumise ära mitte sedavõrd Ukraina-sõprus, kuivõrd Venemaa-vastasus. Me oleme Ukraina poolt, sest tema vaenlane on ka meie vaenlane.
Kui Ukraina sõdiks Poola või Rumeeniaga (kellelt ta sai Teise maailmasõja järel Ukraina NSV-na suuri maa-alasid), siis me vaataks sellest sõjast mööda. Kuna ta sõdib verise agressoriga, kes on ka meid tapnud, küüditanud ja okupeerinud, siis oleme me Ukrainaga.
Me olime ka Gruusiaga just seetõttu, et nad sõdisid selle verise agressorriigiga. Armeenia ja Aserbaidžaani sõda sealkandis aga ei loksuta meist eriti kedagi.
Kremli agentideks võib nimetada kõiki, kes toetavad selles sõjas Venemaad. Nii sildistada aga ei saa neid, kes ei taha ukraina põgenikke siia. Esiteks on nad oht eestlaste rahvuslikule eksistentsile (300 000 okupatsiooniaegset venelast + 100 000 ukrainlast + arvukalt venekeelseid võõrtöölisi endisest NSV Liidust).
Teiseks on suur hulk põgenikest venekeelsed, kes ei tule kaasa hüüdega “Slava Ukraini” või Putini kirumisega – sealt põgenevad ju ka mittepatrioodid, keda sõda tabab sama valusalt ja kes kasutavad Lääne põgenikepoliitikat ära turvalise koha leidmiseks heaoluühiskonnas.
Venekeelsed ei ole valdavalt meie sõbrad. Nad on Ukraina Stalnuhhinid, Toomid ja Peterson-Krõlovid. Meie sõbrad on Bandera-Ukraina rahvas, läänemeelsed, keda on tulijate seas kahjuks vähe.
Ja kui vaadata Eestis ringi, siis suur mass ukrainlasi on siia kaasa toonud Vene mentaliteedi (mida näeme saatest “Võimalik vaid Venemaal”) kasvu – nad on endisest Nõukogude Liidust tulijad, Ukraina on korrumpeerunud ja see kõik avaldub ka nende suhtumises. Kahjuks toetavad igasugused “pagulasabid” põgenike pretensioonikust. Vaimustus siia tulnud ukrainlastest hajub tasapisi, sest nad ei ole tegelikult “bandeeralased”, vaid pigem ümberorienteerunud sovjetid.
Ma näen Tallinnas siinseid kunagiste liidutehaste venekeelseid sovjette niigi päevast päeva, pole vaja neile Ukrainast lisa tuua.
Raske on läänelikust migratsioonipoliitikast aru saada. Aafriklased maksavad inimkaubitsejatele Sahara kõrbe läbimise, üle Vahemere ja lõpuks ka üle La Manche`i väina sõidutamise eest tuhandeid eurosid, aga neid võetakse kui õnnetuid, kellele on vaja kõik ette ja taha ära teha. Lõuna-Eestist Tallinnasse tööle või õppima tuleval noorel pole samuti endal suurt midagi, ta üürib ise korteri, otsib töökoha, maksab üüri, kommunaale, makse ja õppimistasusid, teda ei aita keegi, nagu migrante aidatakse. Ameerika Ühendriigid laienesid ka nii, et migrandid istusid vankritele ja kolistasid indiaanlaste noolte all läbi preeriate – selle taustal on tänane migrant olla lausa luksus.
Toetagem Ukrainat sõjas, aga ärme toome Ukrainat siia.
Jüri Kukk
Artikkel kajastab autori isiklikke seisukohti


Õudust külvanud «Düsseldorfi Vampiiri» kohta leiti uusi andmeidSaksamaal jõhkraid mõrvu sooritanud ja «Düsseldorfi Vampiiriks» nimetatud sarimõrvar Peter Kürteni kohta ilmusid uued andmed, vahendas Der Spiegel.Leid sisaldas sarimõrvari originaalkirju, mis anti täna üle Nordrhein-Westfaleni riigiarhiivile. Kürteni kuritegudega seotud uurimisi ja tema tabamist peetakse Saksamaa Weimari Vabariigi aja üheks kõige mõjukamaks ja suuremaks kriminaalasjaks.
Peter Kürten elas Saksamaal pea 100. aastat tagasi. Ta sündis 13-liikmelisse perekonda, kes kolis Düsseldorfi, kus elati ühetaolises korteris koos. Saksamaal Düsseldorfi vampiiri või Düsseldorfi koletisena tuntud sarimõrvari isa oli vägivaldne alkohoolik. Tema jälgedesse astus tulevane mõrtsukas väga varakult.
Oma esimese mõrva sooritas sarimõrvar juba üheksa-aastaselt, uputades kaks oma mängukaaslast Reini jõkke. Lisaks tapmistele seostati Peter Kürtenit väga erinevate kuritegudega, sealhulgas vargused, väljapressimised, kehavigastuste tekitamine ja süütamised. Oma nime sai ta sellest, et erutudes ohvrite verest, jõi ta seda.
New Episode Out Now
The Vampire of Düsseldorf
Peter Kurten was a serial killer who was beheaded for his crimes, come have a listen.#PodcastRecommendations #PodNation #truecrimepodcast #Podcasters #crimepod #podcast #truecrimecommunityhttps://t.co/iZlHhFoh0D pic.twitter.com/rXutT3UShM
— Crime_Divers_Pod (@DiversPod) May 17, 2022

Düsseldorfi sarimõrvarit ei pidurdanud miski. Ta piinas ka loomi, jahtis naisi ega kohkunud tagasi laste mõrvadest. 1913. aastal tappis ta näiteks sissemurdmise käigus üheksa-aastase tüdruku. Nelja aasta jooksul süütas mõrtsukas oma kodulähedases piirkonnas ligi 24 tulekahju. Mõrvade ja vägistamisega hoidis Düsseldorfi Vampiir kohalikud hirmu ja õuduse all.
Kuni ta 1931. aastal tabati ja mõisteti üheksakordselt surma kõigi mõrvade eest ning lisaks 15 aastaks sunnitööle seitsme mõrvakatse eest. Samal aastal Kürten giljotineeriti. Tema aju on uuritud, et mõista kurjuse olemust. Teise Maailmasõja järgselt sattus Düsseldorfi pealuu USA-sse, kus seda täna eksponeeritakse kurioosumite muuseumis.
The mummified, decapitated head of Peter Kürten, AKA Vampire of Düsseldorf, currently on display at the Ripley's Believe It or Not! museum in Wisconsin Dells, Wisconsin #vampire #vampireofdüsseldorf #serialkiller #düsseldorf #germany pic.twitter.com/3JwIohfP0t
— Palmahawk Media (@paradisedark239) March 31, 2022

Uue paki originaaldokumente sai riigiarhiiv kätte tänu Kürteni kohtuasjaga seotud Düsseldorfi föderaalkohtu kohtunikule Carl Herterile, kes hoidis selle endale kuni andis üle toonasele peaprokurörile Max Güdele, kelle poeg leidis need oma pärandvara hulgast.
Täna anti vastav leid üle Nordrhein-Westfaleni arhiivile, sest just seal säilitatakse kõiki Kürteni juhtumiga seotud kohtutoimiku originaaldokumente. Toimikus on juba varasemalt teada sarimõrvari kirjade originaalid ja ülekuulamiste ärakirjad.


Telesaatesse pöördumine tõi räige ähvarduse. Politsei: püüame teada saada, kes see isik onEsmaspäeva õhtul tele-eetris avameelselt TikToki kiusust ja räigetest ähvardustest rääkinud Andres Sarapuu sattus uuesti rünnaku alla, kui ennast tema suurimaks vihaväelaseks nimetav kasutaja uue ähvardava video postitas.Esmaspäeval eetris olnud «Kuuuurija» saates rääkis 44-aastane Andres Sarapuu, et on langenud jõhkra netikiusu ohvriks.
«5000 euri või su laps sureb homme kell 12» ja «Tõmban su lastel pea kirvega pooleks» on vaid üksikud näited külmaverelistest ähvardustest, mis on jäetud Sarapuu TikToki videote alla tema kahe ja poole aastase lapse suunas.
Mees tunnistas, et kardab pereliikmete elu pärast. «Me ju ei tea, kes selle kirjutas. Ei saa olla kindel, et see on mõne lapse nali.»
Abi saamiseks on Sarapuu ka politsei poole pöördunud, ent kriminaalmenetlust ei algatatud. «Inimesel ei ole peas kõik päris korras, kui ta ütleb, et ma löön su lapsel kirvega pea pooleks, aga politsei ütles, et nemad ei näe ohtu,» nentis mees «Kuuuurija» saates. Kriminaalmenetluse alustamata jätmise teatises selgitati, et kriminaalmenetluse alustamiseks ei piisa ainuüksi paljasõnalisest väitest ähvardamise kohta.

Ähvardused jätkuvad

Päev pärast saadet tehti kasutajanime alt Janet8448, mille kirjelduses seisab «Andres Sarapuu suurim vihaväelane» (muutmata kujul), uus ähvardav TikToki video. Tänaseks on see klipp siiski eemaldatud.
«Andres, kuidas sa julged minu peale kaevata. Ma olen äärmiselt vihane. Homme kell 10.00 su lapsega juhtub midagi,» seisis video pealkirjas.
Selle postitanud isik ei hoidnud end tagasi ning küsis ka kommentaariumis «Kuidas sa julged «Kuuuurija» saatesse minna ah? Seleta palun?».

Teisipäeva õhtul toimetusse kõnealuse video saatnud Sarapuu tunnistas, et on pere turvalisuse pärast nüüd veelgi enam hirmul.
«Ma ei saa oma peret kaitsta! Lauslollus on arvata, et tegemist on pelgalt lastega,» sõnas Sarapuu, väites, et tegu on isikuga, kes on varemgi ähvardanud tema lapse elu kallale kippuda. «Ma ei julge abikaasat kodust välja lasta,» oli mees endast väljas.
«Kui neid inimesi vastutusele mitte võtta, on tagajärjed just sellised,» vihjas ta politsei tegevusetusele.
Ka saates möönis Sarapuu, et politsei suhtumine antud ähvardustesse on mõistetamatu. «Nad [politsei] peavad ju aru saama, et kui need inimesed praegu ei saa tagasisidet, siis see muutub ainult hullemaks. Nad [ähvardajad] teavad, et ma pöördusin politseisse, aga politsei midagi ei teinud, nad [ähvardajad] ei saanud tagasisidet ja nüüd naeravad mu üle ja panevad veel räigemalt,» sõnas mees.

Kriminaalmenetluse alustamata jätmise teatis.
Kuvatõmmis saatest «Kuuuurija»

Põhja prefektuuri Lääne-Harju jaoskonna politseileitnant Pille Vilu ütles kolmapäeva pärastlõunal toimetusele, et taoline käitumine ei ole aktsepteeritav. «Politsei suhtub tapmisähvardustesse, aga ka raha väljapressimisse tõsiselt,» märkis ta.
Vilu lisas, et politsei võtab Andres Sarapuuga ühendust, et selgitada välja kõik asjaolud ning saada teada, kes on see isik, kes teda ja tema lähedasi ähvardas. «Ootame kannatanult esmase info ära. Pärast seda saame otsustada ka menetlusliku käigu,» lausus politseileitnant.
Toimetus võttis ühendust ka prokuratuuriga, kuid artikli ilmumise hetkeks ei ole vastust laekunud.


Kas nahk viiakse turule?Kultuuripoliitika võtmesõnumid on koalitsioonileppe rahanduspoliitika peatükis.Kuni märja ja hilise kevade ning väidetavate dokumendilekete tõttu ei ole Ukraina vägede suurpealetung oma maa vabastamiseks veel alanud, oleme Eestis saanud lahja aseainena kaasa elada uue võimutsükli konarlikule ja üpris dramaatilises toonis algusele. Ettevalmistustööks oli aega justkui piisavalt, sest valimistest on möödas mitu nädalat, kuid ikka läks võimukoalitsiooni tegevusplaani ja ametisse astumise vormistamisel rabistamiseks ning sisse tulid pisivead, mida opositsioon sai varjamatu kahjurõõmuga võimendada.Koalitsioonilepe - nüüd on ta meil siis olemas, loodetavasti lõplikul ja toimetatud kujul, ühtedele juhisena tegutsemiseks ning teistele järgmise nelja aasta saatuse ettekuulutajana. Muidugi on veel vara öelda, et selgus käes. Nagu juba pikka aega tavaks olnud, ei mõjuta riigi kultuuripoliitikat ja kultuuri elujõudu mitte niivõrd see, mis kirjas leppe kultuuripeatükis, vaid hoopis mujal. Nii ei sõltu ka kultuuri võimalik edulugu ainult kultuuriministri läbilöögivõimest, meelekindlusest ja võistlusvaimust, suured hoovad olukorra mõjutamiseks on tema kolleegide käes.Poliitikute puhul maksab üsna vähe see, mida enne valimisi lubatakse, sest valimistulemuse selgumisele järgneb erakondade seisukohtades „ühisosa otsimine“ ja lõpuks tehakse (loodetavasti) seda, milles enamus otsingute lõpuks kokku lepib. Seetõttu ei olnud enne valimisi ka erilist mõtet erakondade kultuuripoliitilisi pakkumisi ja lubadusi analüüsida või neid ajalehes ära trükkida. Eks iga puudutatud huvirühm otsis lubadustest midagi oma: natuke turvatunnet ju pakub, kui sind või su asutust on eraldi nimetamise vääriliseks peetud, sest siis järelikult vähemasti ei likvideerita.Leppe kultuuriosa kavatsused jagunevad laias laastus kaheks. Esiteks see, mis juba olemas ja toimiv, mille puhul lubatakse „jätkata, toetada ja kaitsta“. Teises ja põnevamas rühmas on plaanid, mille puhul valitsus alles „otsib võimalusi, seab eesmärgiks ja peab vajalikuks“. See ei ole iseenesest teab kui keeruline, sest kõik kultuurielu subjektid üksikloojast suurte kutseliste organisatsioonideni oskavad sendi pealt öelda, mida on vaja teha, palju see maksab ja millised tulemused saavutatakse. Vaja oleks ainult tähelepanelikult kuulata, aru saada ja võimaluste piires nõusse jääda, mitte aga otsustamist teadmata kaugusse lükata, jätkates lõputu uurimise ja analüüsimise spiraalil.Koalitsiooni pühakiri võiks vabalt alata sõnadega „alguses oli raha“, sest nii keskselt on raha nii leppes kirjas kui ka osaliste huulil teksti selgitamisel. Muiste elasime mõistust mööda, aga siis sai raha millegipärast otsa ja loogiliselt järgnebki küsimus, miks ja kuidas raha kadus ning kuidas see uuesti üles leida. Seetõttu määrab ka kultuurielu tuleviku see, mis on kirjas leppe kolmandas (rahanduspoliitika) ning kümnendas (riigijuhtimine ja poliitilised küsimused) peatükis. Kuna seal ei ole kuskil märgitud, et kultuurile mingeid erandeid tehakse, kehtib ühtne rahandus- ja juhtimispoliitika järelikult ka kultuuriministeeriumi valitsemisalas.Neis peatükkides on viis määrava tähtsusega punkti. Kõik algab eelarve revisjonist ja nn nulleelarve reformist (leppe punkt 3.2.1) eesmärgiga „välja praakida ebavajalikud kulud“. Kõrvuti sellega „vaadatakse üle kõik riigi teenused ja kaotatakse dubleerimised“ (3.2.8). Sealjuures vaadatakse üle ka juhtimine ministeeriumides, ametites ja sihtasutustes. Mis ülevaatusele järgneb, me muidugi veel ei tea, aga arvesse võttes, et viimase kümnendi jooksul valdavalt sihtasutuste juriidilise vormi võtnud kultuuriorganisatsioonid tarvitavad ära suurema osa kultuurieelarvest, on ees saatuslikud otsused.Neid ei tule kaua oodata, sest „kõik ministrid võtavad kohustuse leida kokkuhoiukohti ja teevad vajalike valdkondlike reformide plaani enne 2024. aasta riigieelarve arutamist“ (10.1.8) ning lubadus leida kokkuhoiuvõimalusi kordub ka punktis 3.3.1. Viimane teednäitav sõnum ütleb, et „vaatame üle olemasolevate sihtasutuste ülesanded ja konsolideerime, kus võimalik“ (10.1.2).Sõltuvalt meelelaadist võib neis punktides näha nii õnne kui ka katastroofi. Aga mida kultuuriminister oma leppes määratud ülesandeid täitma asudes avastab? Esiteks põrkub ta sihtasutuste kogemustest tõukuva üsna üldise veendumusega, et nn riigireformi raames läbi viidud tugiteenuste konsolideerimine on andnud soovitule vastupidise tulemuse: ei ole kaasa toonud tõhusust ja kokkuhoidu, vaid just dubleerimise. Ühtlasi on selle käigus libisenud sihtasutuste juhtide käest ära osa heaks finantsjuhtimiseks hädavajalikke tööriistu ning ähmastunud on ka sihtasutuste nõukogude ülesanded, võim ja vastutus. Kokkuhoidu otsides tasuks tsentraliseeritud finants- ja personaliarvestuse kõrval arvutustabelis kindlasti võrdlevalt läbi mängida, kas kultuuritaristu haldamine kasumit taotleva riigiettevõtte Riigi Kinnisvara AS kaudu ikka on kõige säästlikum ja tõhusam viis. Ja üldisemalt: kas kultuurivallas majandavate sihtasutuste tegevuse õiguslikuks raamistamiseks ikka on kõige parem neid käsitleda just riigivaraseaduses justkui mingi kõrvalsaadusena, ent kõrvuti riigi monopoolsete hiidfirmadega, mille ülesandeks omanike ootustele vastava kasumi tekitamine. Mis üldse on see riigi vara (peale tegutsemispaikade ehk kinnisvara), mille riik on asutajana kultuuritegevuse sihtasutustesse sisse pannud ja mis seal püsivat väärtust loob?Teise ja veel vastikuma olukorra tekitab ministrile lähivaatlusega otsing, kas ehk leiab kultuurivaldkonna rahastatava põhitegevuse hulgas ebavajalikke kulusid, mida „välja praakida“. Vähegi detailsemaks minnes jõuab kultuuriminister paratamatult selleni, et peab nimepidi nimetama üleliigse teatritrupi, muuseumi, väljaande, individuaalse loomevaldkonna nime, kusjuures nime taha kirjutatav säästusumma oleks hea õnne korral kuuekohaline, riigieelarve tasakaalu seisukohalt mikroskoopilise kaaluga, tõukaks aga ministri poliitilise enesetapu äärele.Üks hea indikaator, mis annab märku valitsuse lähtekohast kultuuripoliitika rahaotsuste kujundamisel, on see, kas hetkeolukorra kirjeldamiseks võetakse kasutusele (või seda ei tehta) rahandusministeeriumis levinud ja populaarne Euroopa Liidu riikide vaba aja ja kultuurikulude kultuurikulude võrdluspilt, kus Eesti oma kaheprotsendilise kuluga SKTst on Ungari järel edetabeli tipus. See suhtarv on tegelikkust ilustav klantspilt, millega saab õigustada vaid kapituleerumist põhiülesande ees kindlustada kultuurielu toimimiseks vajalikud finantsid (seda nii avaliku kui ka eraraha osas).Kaja Kallas ütles teisipäeval riigikogu ees: „Eesti riigi kestlikkus tugineb haritud inimestel, eraomandi kaitsel ja turumajanduse põhimõttel.“ Turumajanduse üks komponent on ka turutõrked, mistõttu peaks kultuurikulu osakaalust SKTs rääkides kindlasti ära näitama ka selle, milline on me kultuuriruumi suurusest ja muudest eripäradest tuleneva turu puudulikkuse osakaal ja hind kultuurielu majanduspoolel. Eelöeldu ei ole mingi väljapressimine, vaid kõigest soov, et otsustamine rajaneks faktidel ja andmetel. Peaminister Kallas on viimastel päevadel korduvalt osutanud ka sellele, et riigi võetud laenuintresside summa on vähemalt sama suur kui kogu kultuuriministeeriumi eelarve. Ei saa öelda, et laenuraha oleks ulatuslikult või lihtsalt proportsionaalselt kultuurisektorisse tulvanud, mistõttu nii mõnigi looja või palgaline kultuuritöötaja küllap mõtiskleb, miks ja mille arvelt ta solidaarselt võla kustutamises peaks osalema.Peamiselt raha ümber tiirlev maailm ei pruugi just kõige vaimustavam tunduda, kuid pääsu pole: arvutajatega raha üle vaidlemiseks peab ka ise hästi arvutada oskama."Mis üldse on see riigi vara, mille on riik asutajana kultuuritegevuse sihtasutustesse sisse pannud ja mis seal püsivat väärtust loob?"Lähivaatlusega otsing peab andma ministrile vastuse, kas kultuuril on raha vähe, parasjagu või ülearu. Piia RuberKAAREL TARAND