Lapsepõlvest alguse saanud mahlategu kasvas ettevõtluseksKohe Raplamaa piiri ääres, aadressi järgi küll juba Pärnumaal Kõnnu külas asub Mahlametsa OÜ, väike pereettevõtte, mis toodab mahlasid ja jäätiseid. Selle väikese ettevõtte taga on perekond Mitev - pereema Terje, bulgaarlasest isa Rumen ja nende neli tütart.Kunagised pealinlased on end viimaste aastatega maal kenasti isse seadnud ja kuigi ettevõtluse ja lastega elu ühendamine pakub väljakutseid, linn neid enam tagasi ei tõmba. Oma tegevuse eest said nad eelmine aasta ka tunnustuse „Parim alternatiivtalu 2022”.Mahlametsa tootmishoonet on kerge üles leida, see asub kohe tee ääres, jäädes mõnusasse kaugusesse Järvakandist. Tallinna-Pärnu maanteest jääb koht veidi kaugemale, kuid möödasõitjaid, kes suvisel ajal tulevad ja vahepeatuse nende juures teevad, Terje sõnul siiski jagub.Kui Mahlametsa külla läksime, oli juba lõhnast tunda, mis on see peamine tooraine, mida mahlades kasutatakse. Õues oli tunda õunte lõhna, mis sisse minnes veelgi süvenes.Enne mahlateoga tutvumist näitas Terje aga seda, kus ja kuidas käib neil jäätisetegu. Sellel rajal on nad käinud viimased paar aastat ja eelmine suvi oli esimene, kui alustati avatud ustega, ehk kevadel pandi jäätisekohviku silt välja ja meelitati möödasõitjaid enda juurde.Isetehtud jäätis on parimJäätist on ligi 20 erinevat sorti, kuid see arv muutub ajas. „Tegelikult on jäätistega niimoodi, et teeme, nagu tuju tuleb ja mis materjal käes on. Kui sul on põhi teada, siis on jäätiseid juurde luua imelihtne. Kõige raskem on etiketi tegemine,” sõnas Terje.Jäätiste tootmisruum ei ole väga suur ja nende tegemiseks mingit kosmosetehnoloogiat vaja pole, nagu Terje sõnas. Kõik sammud on hoolega läbi mõeldud, et liigset rööprähklemist vältida. Kõige vajalikum on jäätisemasin, kuhu käivad vormid sisse.Terje näitas, kuidas vormidele käivad klambrid peale ja nende külge jäätisepulgad. Rosenberry kaubamärk on juba kuus aastat vana, kuid Terje perel läheb varsti kolmas suvi. Algul tegid neid jäätiseid Pärnu naised, kuid hooajakaupa tehes on keeruline rentida ruume terveks aastaks ja nii võtsid Mitevid jäätiseteo üle.Terje pakkus mõnda jäätist ret nii hea ja tugeva pistaatsia- samuti minev sort ja Terje proovida ja vähemalt pistaat- maitsega jäätist polegi varem ütles naerdes, et selle jäätise siajäätise kohta tuleb tõdeda, saanud. Mojito mahlapulk on pärast läks tal õuna-piparmündimahl menüüst välja, kuna kogu suvel kogutud piparmünt läks mojito peale.Kamajäätis tekkis näiteks nii, et vahel jääb paar jäätisevormi tühjaks. „Sa aga ei saa tühjasid vorme masinasse panna, pead need kas täitma veega või saadki täpselt parasjagu katsetada. Keefir ja kama olid olemas, panime maasikaid lisaks ja issand, kui hea asi tuli välja. Tavaliselt need retseptid niimoodi sünnivadki, et sul on midagi üle ja on paar tühja vormi,” selgitas Terje uute maitsete sündi. Ta lisas: „Kui tuleb uus tooraine, näiteks mangod, ananassid, viinamarjad, siis proovime, kuidas ta on mahlana, kuidas viljalihaga mahlana ja jäätisena.Jäätiste tegemise juurde kaasavad Mitevid oma lapsi ja külalapsi ning esimene uute jäätiste katsetaja on ka Terje pere. Eriti hea kontrollgrupp on Terje sõnul ühe tütre lasteaiarühm.„See tegemine ei ole üldse keeruline, igaüks saab kodus sellega hakkama. Propageeringi seda, et tehke ise kodus jäätist. Tehke näiteks maasikatest moos, lisage koor, natuke suhkrut ja vaniljet. Jäätise saab valmis teha kasvõi ühekordses joogitopsis. Kui on väikest müksu või julgust vaja, siis ma hea meelega annan seda,” julgustas Terje.Tervislike valikute tegemine kuulub Terje ja ta pere eluviiside juurde ja see on ka üks põhjuseid, miks nad Mahlametsa asutasid ja on nüüd lisaks mahladele hakanud tegema viljalihaga mahlasid.Tootmise, n-ö musta töö poolel, käis parasjagu mahla panek kilepakkidesse. Terje selgitas, et töö käib neil niimoodi, et uksest tulevad õuna suurtes 400 kg kastides sisse, need sorteeritakse, pestakse ja saadetakse purustajasse, kus lintpressil väljub ühest otsast pressjääk ja teisest jookseb mahl välja. Õunamahlale lisatakse ka teisi mahlu ja Terje näitas, et vanast piimajahutajast, mille jahutuskeha asemele on pandud küttekeha, on saanud marjade ülessulatamiseks sobiv veesärgiga anum.Nurgas ootab veel karboniseerimisliin, mida sel nädalal kokku panema hakatakse. Terje loodab suvel, kui jäätisekohvik avatakse, ka päris oma limonaadi pakkuda. Terje pöörab me tähelepanu pastöriseerimismasinale, sest toormahladega nemad ei tegele, kuna neil on väga lühike realiseerimisaeg ja kui neid õigel ajal ei realiseeri, lähevad need veiniks kätte.Ühtegi pärmseent Terje aga oma tootmisruumidesse ringi lendama ei taha.Tootmishoone teisel korrusel asuvad pereisa kodukontor ja suur seminariruum. Meie sealviibimise ajal oli laual väljas 30 erinevat mahlapakki. Sealsamas on näha ka uhked nõud. Terje on suur Riia portselani ja Tarbeklaasi fänn, nii et taaskasutusest on ta huvitavaid ja eriilmelisi nõusid kokku korjanud.Kõiki mahlu muidugi proovida ei jõudnud, kuid valisin maitsmiseks meelega selliseid, kus õuna kõrval mõni köögivili, mida ma muidu ei söö. Võin öelda, et kõrvitsast või peedist tehtud mahl koos õunamahlaga on täitsa hea. Terje teab, et inimesed pelgavad kõrvitsamahla, nii et seda on ta teinud ka koos meega.Peale köögiviljade jäävad silma mahlad troopiliste viljadega. Nende tarbeks tooraine saamiseks teeb Terje koostööd hulgimüügifirmaga, kellele poed saadavad tagasi need viljad, mis pole enam müügikõlbulikud, kuid mahla tegemiseks sobivad väga hästi. Enamuse õuntest, mida mahlaks vajatakse, kasvatavad Mitevid ise. Vältus rendivad nad 10-hektarist maheõunaaeda, Lahmusel on neil 20 hektarit maheõunaaeda ja tootmishoone juures 1,2 hektarit noort õunaaeda ning lisaks on nende käes saja puuga vana mõisaõunaaed. Viimased kolm aastat on aga need aiad võrdlemisi kehva õunasaagi andnud.„Loodusega on jube raske vaielda või teha mingit kokkulepet, et mul on hädasti toorainet vaja, et äkki teeks midagi selle nimel, aga ei. Paar aastat on ikka väga niru olnud,” sõnas Terje, selgitades, et süüdi on palavad suved, mille tõttu ei moodustu sügisel puule pungi. Sel sügisel ei andnudki ta enda õunaaiad piisavalt saaki ja Terje tunnistas, et see võttis nutumaigu suhu ja tekitas tunde, et peab pankroti välja kuulutama. Kuid ringi sõites ja otsides õunaaedu, kus on õunu ja neid ei vajata, sai ta lõpuks piisavalt toorainet ja tegi tegelikult rohkem mahla kui kunagi varem.Pressijäägid lehmadele ja karudeleTerje kolis koos perega maale 2016. aastal. Mõte teha just selline ettevõte nagu Mahlametsa viib tagasi tema lapsepõlve. Terje on ise sealsamas külas üles kasvanud, kuna seal elasid ta vanavanemad, kelle juures ta veetis kõik suved ja vaheajad. Kõik ümberkaudsed metsad on talle tuttavad ja õunamahlategu seostubki tal lapsepõlvega maal. Vanavanemate majja kolides võeti taas õunamahlategu ette.Terje rääkis, et alguses pakkusid nad mahla oma linnas elavatele sõpradele. Sealt hakkas jutt inimeselt inimesele liikuma ja soov õunamahla järele kasvas. Maale elama asudes arvestas pere, et ega seal tööd ole, sobiv koht tuleb enda jaoks ise teha. Kui tekkis mõte, et just mahlateost võiks saada nende töö, tegid nad esmalt proovipartii, paar tonni õunamahla, ja vaatasid, kui kiirelt nad selle maha suudavad müüa. „Meie üllatuseks oli see kogus paari kuuga niimoodi läinud, et me el pidanud üldse pingutama, lisas Terje.Nii võetigi suurem mahlategu ette ja ajaga on lisandunud igasugu huvitavaid maitseid. Mahlad vajasid aga pakendit ja kuna sooviti, et see oleks kuidagi mänguline, lapati sobiva kunstniku leidmiseks läbi mitmed lasteraamatud ning leiti, et kõige vahvamad joonistused on Katrin Ehrlichil. Tema kujundatud ongi suured mahlapakid. Eelmise aasta lõpus tuli Mahlametsa välja ka sussimahladega ja neile on sildid disaininud üks peretütardest, kes Jaapani animesid armastab ja on sealt inspiratsiooni saanud.Oma ettevõtlusteekonnal on pere pidanud ka teatud raskustega silmitsi seisma. Näiteks oli neil esimeseks ettevõtte asukohaks välja valitud krunt teisel pool teed, kuid siis just hakati tõsisemalt rääkima Rail Balticust ja ühe võimalusena nähti, et see jookseb läbi sealtsamast. Kaheks aastaks pandi pere plaanid ootele, kuna mõeldi ja arutleti trassivaliku üle. Kui otsus tuli, et raudtee tuleb sealt läbi, leidsid Mitevid, et nemad mullavalli ääres oma ettevõtlust ei tee ja hakkasid teist kohta otsima. See leiti praeguses asupaigas, kus kunagi elas Terje vanavanemate naaber, keda kutsuti onu Endliks.Kui Mitevid koha enda kätte said, oli maja lagunenud ja sellest sai päästa vaid vundamendi. Kui tootmishoone ehitamise plaanid olid olemas, hakati aga metsas Rail Balticu pärast puurauke tegema, et näha, kas kuskil on kruusavõi liivamaardlaid. Õnneks neid ei leitud ja paar aastat tagasi, koroona esimesel kevadel valmis tootmishoone. Kuigi ehitamine ei olnud kerge, on Terje tänulik, et see siis tehtud sai, kuna tänaste ehitushindadega sellist maja püsti enam ei paneks.Teadmiste ja oskuste saamiseks on Terje sõnul n-ö kooliraha tulnud päris palju maksta. Kõige parem on enda ümber koondada võrgustik, kellele saab alati helistada ja mingites küsimustes nõu küsida. Terje on seda meelt, et samal alal tegutsejate vahel ei peaks olema konkurentsi, pigem tuleb teha koostööd, kuna kõigi tegemised ja tooted on siiski omaniku nägu.Mahlateo kõrval tuleb palju mõelda ka sellele, mis saab jääkidest. Porgandist ja peedist jääb küll pärast mahla väljapressimist puhas saepuru järele, kuid näiteks mida teha kõrvitsaga? Sellest ei saa kogu mahla välja. Praegu on Terje pressjääke andnud lasteaedadele, kes teevad sellest kõrvitsapüreesuppi ja kuna kõrvitsamassist on 50% ulatuses mahl välja pressitud, ei tule supp liiga vedel ja vajab vaid sulajuustu juurde. Jõulude eel kasutati glögi tegemisel palju kaneelikoori, nelki, kardemonikupraid. Pärast kasutamist Terje kuivatab need ja teeb neist saunaveelõhnastajad, mis kotikesega lisatakse leiliveele.Kõige enam tekib õunapressijääke ja Terje sõnas, et talle on korduvalt öeldud, et tehku sellest midagi. „Aga sellel ajal, kui sa pressid õunamahla, pole sul aega tegeleda sellega, mis järele jääb. Ma olen leidnud selle lahenduse, et see läheb söödaks,” sõnas Terje, lisades, et suurlaudad toidujäätmeid loomadele anda ei tohi, kuid ta on enda lähedalt leidnud ühe väikese talu, kus omanik pidas veterinaarametnikuga nõu ja sai vastuseks, et kui õunapressijääke palju süüa, võivad hambad hellaks minna, lehmad pole aga lollid ja oskavad õigel ajal lõpetada.„Olen siis iga päev suure treilerikoorma õunapressijääke neile viinud ja ma olen väga oodatud seal. Ma ei jõua treileriga õigesse kohtagi, kui lehmad juba ründavad, ported on kõveraks väänatud, et vähegi ulatuda pealt võtma. Nad reaalselt kablutavad mulle järele, ei käi, vaid tõesti jooksevad nagu noored hobused. See on väga soe tunne, kuidas nad sind ootavad pikisilmi. Osa asju, mida lehmad ei söö, nagu ananassikoored, viivad jahimehed metsloomadele ja siis saadavad vahel pilte, kuidas karu istub kahe suure ananassihunniku vahel ja vaatab siia- ja sinnapoole, et lõhnab nagu magus ja hea, aga tundmatu asi on, ei tea, kas ikka on söödav, Terje mõned lustakamad juhtumised.Mõtteid, uuringuid ja katsetusi, kuidas pressjääke ära kasutada, on olnud mitmeid, kuid Terje sõnul on ringmajandusega nii, et mõte on väga hea, aga teostamine kallis.Kiire elutempo juures on perel siiski vahel aega puhata, kuigi nii kui õuna- ja mahlahooaeg lõpeb, algab õunapuude lõikamise aeg ja kui see lõpeb, algab juba jäätisehooaeg. Siit-sealt näpistades aga õnnestub perel puhkuseks aega leida ja Terje on seda meelt, et õigeks puhkuseks tulebki kaugemale sõita ja juhe täitsa välja tõmmata.Tootmisperioodidel kipub olema nii, et tööpäevad on 16-tunnised ja lühemaid teha ei saa, kuna kogu päeval tehtud mahl on vaja ööseks ära pastöriseerida.Linnaelu keegi perest enam taga ei igatse ja Terje sõnabki, et kuigi väikseid väljakutseid on neil pidevalt, ei korva mitte miski seda, et saab lihtsalt õue astuda, linnulaulu kuulata, metsas jalutada, kuulda, kuidas ilves karjub maja nurga taga, või vaadata, kuidas kitsed igatsevalt läbi aia õunapuude poole kiikavad. „See looduse keskel olek on väga suur väärtus, mida paljud ei oska hinnata,” sõnas Terje.Tootmisruum, kus valmivad Mahlametsa mahlad. Fotod: CAMILLA KÄNNOLA Mahlametsa tootmishoone, kus suvisel ajal toimetab terassil ka jäätisekohvik.Terje Mitev on leidnud oma koha maal, jäätise-ja mahlateo keskpunktis.Sussimahlade sildid on disaininud peretütar, kes armastab Jaapani animesid ja on sealt inspi ratsiooni saanud.Jäätistest on kõige populaarsemad mojito-ja pistaatsiamaitselised (vasakul ülemised). Üks laste lemmikuid on kamajäätis, kuid soolakas karamell passib pigem suurtele.Helerin Väronen


Kuidas iibepoliitika muutus kõige armastatumast asjast kõige vihatumaks«Rahvuslik kokkulepe: rohkem lapsi, lapsesõbralik Eesti. Meie pingutustel on mõtet vaid siis, kui meil on lapsi, kellele pärandada oma töö viljad. Rahvuslik perepoliitika peab olema pikaajaliselt ette planeeritud. /.../ Eesti eesmärk peab olema positiivse iibe saavutamine. Kõiki vastuvõetavaid riiklikke otsuseid tuleb hinnata nende mõju järgi demograafilisele olukorrale.»
Reformierakonna 2003. aasta valimisplatvormi kõige esimene ehk tähtsaim punkt kõlas just nii. Siim Kallas (RE) oli toona peaminister ja erakonna juht. «Muidugi mäletan neid lauseid,» sõnab Kallas ja lisab leebelt: «Täna kõlaksid need mõtted vastuolulisemalt.» See on veel isegi pehmelt öeldud, tõenäoliselt ristitaks Kallas Eesti Talibani juhtfiguuriks, kes tahab naised kööki pliidi külge aheldada.
Lugedes ülaltoodud lõigukest ette mõnele endisele ja praegusele poliitikule ning küsides, kes võiks olla autor, tuleb pakkumisi seinast seina. Aimar Altosaar: see võis olla Rahvaliidu programm. Margus Tsahkna (Eesti 200): pakun Isamaaliit, 2007. Kõige lähemale tõele jõuab Eiki Nestor (SDE). «Ma ei tea, kes niimoodi kirjutas. Kõik parteid kõnelesid niimoodi. See võib ka meie tekst olla,» sõnab Nestor.
Nii on. Reformierakond polnud ainus ega ka esimene, kes iibe pärast muretsema hakkas. Isamaasse jõudis demograafiateema juba mõni aasta varem, 1990ndate teises pooles. «Mina, Tõnis Lukas ja Lauri Vahtre olime põhilised,» meenutab Altosaar (Isamaa peasekretär 1996–1999). «Vahtre oli esimene, kes avalikult käis välja emapalga idee. Hiljem üritasid seda kõigepealt meilt kaaperdada Mõõdukad (sotsid), seejärel ning palju edukamalt juba Reformierakond.»
Teised mäletavad teistmoodi. «Emapalk oli meie mõte, mille Reformierakond üle võttis,» sõnab Nestor. «Mina käisin selle idee Mõõdukate seas välja, aga kohe seda omaks ei võetud,» meenutab Katrin Saks (SDE), Mõõdukate kunagine rahvastikuminister. «Emapalga mõtlesin mina välja. See oli minu mõte,» arvab Kallas.
Viimane eestlane
Võimalik, et idee tuligi mitmest kohast korraga, sest kõik parteid hakkasid järsku rahvastikuga tegelema. Ja sõnastati seda tihti just rahvuslikus vormis. Näiteks 2002. aastal toimus Tartus suurejooneline konverents «Viimane eestlane», kus erinevad poliitikud erinevatest parteidest käisid aru andmas, kuidas rohkem lapsi saada. Nii Altosaar kui Kallas toovad välja ka 1970ndatel ja 1980ndatel kujunenud põlvkonna kogemuse, kuidas kogu aeg loeti statistikat, kui palju on eestlaste osakaal vähenenud ja kui palju venelasi juurde tulnud. Ning isegi kui aastaks 2000 oli see probleem kaotanud oma akuutsuse, elasid kujunemisaastate emotsioonid edasi.
«Ma polnud ei siis ega tollal eriline rahvuslane ja ei vaadanud rahvastikuteemale läbi rahvusluse,» sõnab aga Nestor. Ta viitab hoopis mitmesugustele praktilistele probleemidele, mida vananemine ja vähenemine kaasa toob. Muuseas, II pensionisamba loomise üks argument oli, et seda on vaja, kuna tulevikus on Eestis lihtsalt vähem tööealisi inimesi. «1990. aastate sündimuse kukkumine oli nii kiire ja järsk, et ehmatas. Meid on ju nii vähe. Hirm tuli peale,» meenutab Saks tollaseid emotsioone.
Ministrina oli perepoliitika just Saksa vastutada ja kuigi kõik parteid olid ühel nõul, et tuleb saada rohkem lapsi, siis selles osas, mida täpselt teha, olid erimeelsused. «Tegelikult oli huvitav aeg ja kihvtid debatid, aga riiklikku perepoliitika programmi ei saanudki kokku leppida, sest lahenduste osas arvas igaüks isemoodi,» räägib Saks.
Kuigi kõik parteid tegelesid demograafiaga, tuleb tõe huvides lisada, et see polnud siiski ainus teema. «Meie jaoks oli põhiteema korruptsioon. Demograafia oli teiste seas, seda lükkas tagant Taagepera punt,» ütleb Ott Lumi, Res Publica peasekretär 2002–2003. Rauno Veri, kes tuli samuti Res Publica kaudu poliitikasse, aga hiljem sai Mart Laari nõunikuks, lisab veel, et Res Publica oli väga andme- ja küsitluste usku, nemadki hakkasid perepoliitikat ajama – aga mis inimestele meeldib, mis valimistel võiks peale minna?
Res Publica tõi ühekorraga nii populistlikumat kui tehnokraatlikumat lähenemist. Võrdluseks, Isamaa ja Reformierakond olid hoopis ideoloogilisemad. Reformierakonna sisedebattides formuleeriti partei rahvastikupoliitika kreedo. «Täpselt ei mäleta, oli see Siim [Kallas] või Andrus [Ansip], aga kõlas see umbes nii: me võime Hongkongist hankida kõike, aga Eesti lapsi me Hongkongist hankida ei saa,» tuletab Reformierakonna tollane peasekretär Kristen Michal meelde.
Kuid ikkagi, oli lähenemisnurk siis rahvuslik, pragmaatiline või populistlik, laste saamine oli mõnda aega Eesti poliitika peateema.

Noor ema rühib lapsevankrit lükates ja kelku vedades üles Toomemäele.
Margus Ansu

«Räägin väljasureva rahva väljasurevas keeles»
«Ma olen eesti kirjanik. Mul ei lähe ükski päev ega ükski hetk meelest, et ma kirjutan ja räägin väljasureva rahva väljasurevas keeles. Rahvuse kadumist saab peatada, kui anda lastele hääleõigus!» Niimoodi kirjutas Andrei Hvostov 2009. aastal. Hvostov oli juba aastaid tagasi sama idee esitanud, aga nüüd võttis asja suuremalt ette. Kirjutas manifesti, asutas MTÜ Noor Eesti.
Idee ei olnud iseenesest uus. Isamaale olid samasugust laste valimisõiguse mõtet soovitanud Saksa kristlikud demokraadid – sakslaste mõju ja ideed perepoliitika kohta tulid Isamaasse läbi Konrad Adenaueri fondi; iseenesest meeldetuletus, et iibeteema ei ole midagi Eestile ainuomast –, aga Isamaas see lendu ei läinud. Laste valimisõiguse ettepaneku tegi tuntuks Hvostov.
Tema manifest on esitatud selges rahvuslikus võtmes, aga kui temaga rääkida, siis ütleb ta, et vaade oli laiem – nii tühjenevad koolimajad kui ka see, kuskohast võtta inimesi, kes pühivad kunagi tulevikus Eesti dementsete vanainimeste tagumikke. Või veelgi kõrgemalt vaadates: vananev ühiskond on konservatiivsem, riskikartlikum, suletum. Noorem jälle avatum, optimistlikum, innovatiivsem. «Aga ka agressiivsem,» lausub Hvostov.

Eesti tuleb täita lastega – aga kuidas ja mismoodi seda teemat käsitleda, on palju keerulisem kui kuulutada loosunglikuks muutunud sõnumit.
Sille Annuk

Mingis mõttes oli Hvostovi manifest ja sellele järgnenud paar aastat ka iibepoliitika «kuldajastu» luigelaul. Aegamööda kadusid demograafiateemad plakatitelt, programmidest ja ajalehtede külgedelt. «Ma arvan, et poliitikud said lihtsalt aru, et tegu on lahendamatu probleemiga,» arvab Hvostov praegu. Ta viitab siin eelkõige Reformierakonna muutumisele. Hvostovi enda tegutsemine jäi soiku. Poliitikute seas tema idee populaarseks ei saanud. «Ka sotsid ei mõistnud mind,» ütleb Hvostov, kes ennast mõneks ajaks poliitiliselt just sotsidega sidus.
Tõenäoliselt on tegu aga hulga põhjustega, miks «lastesaamise poliitika», mis ühel hetkel oli kõige tähtsam ja pani kõik parteid sellest rääkima, vaikselt taandus ja on tänaseks omandanud vastuolulise ja lausa konfliktse mõõtme. Kõigepealt ilmselt see, et 1990. aastate järsust sündimuse langusest saadi üle, isegi kui ei jõutud tagasi taastetasemeni, siis oli toimunud ikkagi stabiliseerumine, harjumine ja väljasuremise hirm murenes.
«Ma arvan, et poliitikaid võis osta 90ndatel. Täna vaadatakse hoopis teisiti,» toob teemasse ühe uue dimensiooni Kristen Michal (RE). Ta viitab Isamaa suursponsorile Parvel Pruunsillale ja tema mõjule. «Ilma selleta saaks ka perehüvitise seadust palju rahulikumalt arutada, poolt- ja vastuargumente kaaluda,» mõtiskleb Michal. Sarnaselt Michaliga viitavad mitmed teised, et Pruunsilla suur roll Isamaas ja just demograafiapoliitikas «määrib», teeb teiste parteide jaoks kogu valdkonna ebamugavaks.
Küsimus pole isegi mitte käsitluses, et Pruunsild ütleb ja Isamaa täidab käsku. Seedri Isamaa jaoks on tegu iseenesest olulise asjaga. Kogu demograafiateema ja isegi perehüvitise konkreetsed punktid on olnud Isamaas kaua, juba enne Pruunsilla aega. Gerrit Mäesalu (RE), kunagi Isamaas, praegu Kaja Kallase (RE) büroo juht: «See on Isamaa DNAs sügavalt sees. Kõik need ideed on väga vanad.» Kuid suures plaanis ikkagi liiga palju ühte parteid ja ühte sponsorit, mis teisi erakondi häirib ja vastuolu tekitab. Ning vastuolu kandub kogu iibeteemale.
Teine aspekt on rahvusluse muutmine. Eesti rahva väljasuremisest ja rahvuslikust vaatenurgast kantud käsitlus lihtsalt ei tundu osa inimeste jaoks enam sama loomulik nagu 20 aastat tagasi. Nooremaid, kellest osa jõudnud juba otsustajate ja poliitikute sekka, ei kõneta teema samamoodi. Vanemate jaoks tuleb ebamugavus teisest kohast. Siim Kallas mainib veelahkmena Eesti Konservatiivset Rahvaerakonda, kes toonud rahvuslikku kõnepruuki kibedust ja tigedust. «Ma pean ennast rahvuslaseks ja konservatiiviks, aga mul on üha ebamugavam seda öelda,» sõnab ka Altosaar. Ja see mürgitab rahvusliku narratiivi raames väljasuremise ja lastesaamise juttu tervikuna.
Kolmas ja võib-olla kõige tähtsam põhjus: naiste õigused. Kes lugenud siiamaani, need juba märganud, et peale ühe erandi on rääkijateks mehed. Võib ju õigustada, et kui jutt läheb 15–25 aasta tagusele poliitikale, siis tuleb paratamatult meestega rääkida, sest naisi oligi tollal otsustajate seas vähem, kuid ikkagi. Lapsed ja iive, mille üle muretsevad (vanemad) meesterahvad, aga naisi diskussioonis pole, nagu neisse see ei puutukski.
Tegelik vastuolu on aga isegi põhimõttelisem kui see, mis soost inimesed arutelust osa võtavad. Konflikt erinevate väärtuste ja arusaamiste vahel on paratamatu. Mida haritumad ja edukamad naised, seda enam käib neile närvidele, kui keegi (isegi kaudselt) püüab neile öelda, kas ja kui palju lapsi saada.
«Jah, uuemale põlvkonnale ja eriti noorematele naistele see teema eriti korda ei lähe,» möönab Kallas muutust, mis toimunud iibest rääkimisel. Ta ütleb, et tema enda jaoks oli oluliseks mõjutajaks Euroopa Komisjoni liikmeks saamine, kus hakkas järsku kokku puutuma teemadega, nagu klaaslagi, naiste diskrimineerimine, naiste karjääri- ja töövõimalused – asjad, mis Eesti debattides olid 20 aastat tagasi võõrad. Ja kuigi Kallas ütleb, et emapalka välja pakkudes mõtles just sellele, et tegu pole abstraktse lastetoetusega, vaid naisele kui otsustajale suunatud poliitikaga, siis suuremas pildis tunnistab ka tema, et ta vaated on kõvasti avaramaks muutunud.
Omamoodi ärkamisest räägib ka Hvostov: «Arvasin laste hääleõigust välja pakkudes, et minu kõige suuremateks toetajateks saavad noored naised. Tegelikult olid just nemad suurimad kritiseerijad.» Hvostov mõtles, et võimestab naisi, aga selgus, et naised seda nii ei näe. Endine Isamaa juht Tsahkna – temagi on perepoliitikaga kõvasti tegelenud ja viimatise perehüvitiste eelnõu suhtes pole ta üldsegi kriitiline – sõnab: «Vastuolu ja konflikt on. Mu endagi tütar ütleb, et miks on see riigi asi, kui palju ma lapsi saan.» Isamaa veterananalüütik Aivo Vaske räägib samuti: «Nendesse debattidesse sõidab paratamatult sisse küsimus, miks riik tegeleb magamistubades toimuvaga, ja seejärel tuleb muidugi jutt sünnitusmasinatest.» Kui 20 aastat tagasi vaadati sellest kõigest mööda, siis täna enam mitte. Vastuolu riikliku iibepoliitika ja individuaalsete õiguste vahel pole suudetud lahendada.


Võõra raha kontrollimiseks tuli hulk ettepanekuidRiigikogu majanduskomisjon saatis teisele lugemisele valitsuse algatatud välisinvesteeringute usaldusväärsuse hindamise seaduseelnõu, millele turuosalised tegid mitmeid muudatusettepanekuid.
Järgmisel nädalal riigikogu suures saalis teisele lugemisele mineva eelnõuga luuakse õiguslik raamistik välisinvesteeringute usaldusväärsuse hindamiseks, et tagada Eesti ja muu Euroopa Liidu liikmesriigi julgeolek ja avalik kord.
«Välisinvesteeringu usaldusväärsuse hindamise seaduse alusel hakatakse hindama investeeringuid, mille teevad otseselt või kaudselt väljastpoolt Euroopa Liitu ehk kolmandatest riikidest pärit investorid,» ütles majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) ettevõtlus- ja tarbimiskeskkonna osakonna juhataja Marie Allikmaa. «Ettenähtud välisinvesteeringute kontroll ei ole suunatud konkreetsete riikide vastu ning see pole riikide suhtes diskrimineeriv, vaid kontrollitakse, kas välisinvesteering võib kujutada ohtu avalikule korrale ja julgeolekule. Igal konkreetsel juhul hinnatakse asjaolusid eraldi.»
Allikmaa sõnul on paika pandud, et investeeringute usaldusväärsust tuleb hinnata strateegiliselt olulistes valdkondades, nagu energeetika, transport ja side; ettevõtjate puhul näiteks elutähtsa teenuse osutamise korral; riigi osalusega äriühingutes, taristuettevõtetes, üleriigilise televisiooni- või raadioteenuse osutamise korral. Tähelepanu all on ka riigi tegevusvarude ja riigiside toimimiseks vajaliku taristu haldajad.
Välisinvesteeringu loa annab tarbijakaitse ja tehnilise järelevalve amet (TTJA), olles selle eelnevalt kooskõlastanud eri ministeeriumide ja muude valitsusasutuste, sealhulgas julgeolekuasutuste esindajatest koosneva välisinvesteeringukomisjoniga.
Riigikogu majanduskomisjoni esimehe Kristen Michali (Reformierakond) sõnul sai turuosaliste ettepanekul eelnõusse viidud mitmeid muudatusi.
Nii tegi kaubandus-tööstuskoda ettepaneku täpsustada, millised on välisinvestori ja ka sihtettevõtja õigused ja kohustused enne välisinvesteeringu loa väljastamist. Näiteks kas välisinvestoril on õigus saada dividendi sel perioodil, kui otsus dividendi maksmiseks langetati enne välisinvesteeringu tegemist. «Meie hinnangul piisab sellest, kui keelata välisinvestoril kasutada viidatud perioodil üksnes hääleõigust, kuid näiteks dividendide saamise õigus võiks välisinvestoril olla,» märkis koda.
MKM seda ettepanekut ei toetanud ega pidanud vajalikuks börsil noteeritud väärtpaberitehingute tegijate erikohtlemist võrreldes börsiväliste tehingute tegemisega.
Koda soovis ka välisinvesteeringu loa menetlusele lühema tähtaja seadmist. Loa menetlustähtaeg on 30 päeva ja TTJA võib seda pikendada ühe korra kuni 90 kalendripäeva võrra. Seega võib menetlus kokku aega võtta kuni 120 päeva. Koda tegi ettepaneku tähtaega pikendada ühe korra kuni 60 kalendripäeva võrra.
MKM sellega ei nõustunud, kuna keerulisemate juhtumite puhul tuleb taotlejalt küsida lisateavet ja põhjalikumalt kaaluda välisinvestoriga seonduvaid asjaolusid ja riske. «Julgeoleku ja avaliku korra seisukohalt kriitiliste juhtumite puhul on vaja aega, et kõik tähtsust omavad asjaolud välja selgitada ja põhjalikult läbi kaaluda,» põhjendas ministeerium.
Algselt oli eelnõus säte, et välisinvesteeringu loa kehtetuks tunnistamisel tuleb taastada välisinvesteeringueelne olukord. See võib olla keeruline, ehk isegi võimatu, kui investeeringust on möödunud aastaid.
«Näiteks ei pruugi sihtettevõtjas osaluse müünud isikul olla enam raha, et osalust tagasi osta. Samuti võib osaluse müünud isiku ja välisinvestori vahel tekkida vaidlus selle üle, mis on osaluse väärtus,» märkis koda ja tegi ettepaneku taastada investeeringueelne olukord ainult «võimalikult suures ulatuses».
Kaubanduskoda põhjendas ettepanekut väitega, et selline säte võib mõjuda halvasti välisinvestorite soovile teha Eestisse välisinvesteeringuid ning vähendada ka sihtettevõtja ja välisinvesteeringu muude osaliste kindlustunnet. «Peamine põhjus peitub selles, et kui välisinvesteeringu tegemisest on möödas juba mitmeid aastaid ning tehing tuleb tagasi pöörata, siis sellises olukorras võib olla väga keeruline, kui mitte võimatu tehingut täies ulatuses tagasi pöörata,» märkis koda.
MKM sellega esiti nõus ei olnud, kuna eelistas olukorda, kus välisinvesteeringu tagajärjed likvideeritakse täielikult, kuid pärast kohtumist turuosalistega võeti ettepanek eelnõusse sisse.
Samuti soovis koda viia eelnõusse välisinvesteeringu loa kehtetuks tunnistamise tingimused, mis olid eelnõust välja jäetud justiitsministeeriumi ettepanekul. Nüüd on eelnõus sätestatud, et TTJA-l on õigus luba kehtetuks tunnistada, kui loas määratud kõrvaltingimust ei täideta või on loa menetluses esitatud ebaõigeid või eksitavaid andmeid või dokumente.
Siseministeeriumi ettepanekul hakkab rahapesu andmebüroo edastama andmeid, analüüse ja hinnanguid politseile e-residendi digitaalse isikutunnistuse väljaandmise, kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise menetluseks ning suurinvestorile ettevõtluseks tähtajalise elamisloa andmise või pikendamise menetluse läbiviimisel.


Isamaa vastuseis jätab erakondade raha järelevalve tuunimise järgmise riigikogu hooleksPorto Franco korruptsiooniskandaali tuules lootis Reformi- ja Keskerakonna valitsus anda erakondade rahastamise järelevalve komisjonile (ERJK) juurde hoobasid parteide rahaasjade kontrollimisel. Endise justiitsministri Maris Lauri (RE) algatatud eelnõu pani aga tema mantlipärija Lea Danilson-Järg (Isamaa) ootele.Eelmisel kevadel valminud eelnõu järgi saaks ERJK õigusliku aluse küsida dokumente, teavet ja selgitusi erakondade rahaasjade kohta ka kolmandatelt isikutelt, samuti kutsuda isikuid ERJK ette selgitusi andma, keeldujaile aga määrata sunniraha ja kasutada sundtoomist. Lisaks sooviti kehtestada 30-kalendripäevane tähtaeg keelatud annetuse tagasimaksmisele, reguleerida erakondade sidusorganisatsioonide rahastamist ning laiendada avalike vahendite kasutamise keeldu.Toores eelnõuUues koalitsioonis toetasid sotsiaaldemokraadid Reformierakonna eelnõu, Isamaa aga mitte. Erakonna esimees Helir-Valdor Seeder lükkas ümber väite, nagu hoiaksid nad erakondade rahastamise läbipaistvamaks muutmist meelega kinni. Eelnõu peetakse tooreks ning justiitsminister Danilson-Järg kinnitas Postimehele, et selle riigikogu koosseisu ajal seda valitsusse ei tooda.Ta tõi esile kolm põhjust, miks Isamaa eelnõu selle praegusel kujul ei toetanud.Esiteks, ERJK-le võimaldatavad meetmed ei tohi olla sellised, mis dubleeriksid uurimisorganite tegevusi.Teiseks, erakondade sidusorganisatsioonid ei ole piisavalt selgelt sõnastatud, säte on laialivalguv ja raskesti defineeritav. Postimehele on märgitud, et just see punkt torgibki Isamaa hinge kõige valusamalt. Mäletatavasti köitis eelmise aasta lõpus avalikkuse tähelepanu taas see, kuidas Isamaa ministrid eraldasid riigieelarvest tegevustoetusi mitmetele enda erakonnaga seotud MTÜdele ja sihtasutustele.Kolmandaks, nõue maksta keelatud annetus 30 päeva jooksul tagasi võib käia üle jõu.Nii koalitsioonipartnerites kui ERJK esindajas Kaarel Tarandis tekitab Isamaa tõrksus kummastust. Eriti seetõttu, et eelnõu läbis põhjaliku väljatöötamis- ja kooskõlastusprotsessi.«Need asjad, mis seal sees on, on laialdaselt läbi räägitud ja normitehniliselt juristide poolt korrektselt sõnastatud,» nentis Tarand.Otsitud vastuseis?Tarand rõhutas, et suurt poliitilist nihet eelnõuga ei toimu, kasutegur on aga sellest hoolimata selge. «Suur hulk tehnilist praaki oleks selle seaduseparandusega ära kaotatud, mis annaks järelevalvele paremad võimalused oma tööd hästi teha.»Lauri hinnangul on Danilson-Järgi etteheited suures osas otsitud. Praegu ei saa ERJK teha midagi sisulist, et kuriteokahtlustuse asjus järeldusele jõuda, seega on hirm uurimisasutuste ülesannete dubleerimise pärast kummaline. Teiseks, erakondade sidusorganisatsioone ei olegi Lauri sõnul kahjuks võimalik lõpuni detailselt määratleda.Keelatud annetuse tagasimaksmise tähtajana pakkus Lauri esimese hooga isegi lühemat ajavahemikku kui 30 päeva. Ta selgitas tagamaid: «Raamatupidaja kohustus on vähemalt kord nädalas vaadata, millised ülekanded laekuvad. Kui ta seda ei tee, siis ta on laisk raamatupidaja ja tuleks asendada usinamaga. Seega, nädalaga on võimalik tuvastada, et on laekunud annetus, ja nädalaga võib võtta kontakti annetajaga ja küsida talt midagi.»Ka siseminister, sotsiaaldemokraatide juht Lauri Läänemets tõdes, et on väga kahju, kui justiitsminister üksinda otsustas, et ERJK uuenduskuur jääb pausile. Ta tõi välja, et valitsuspartnerid on korduvalt teinud ettepanekuid, et kui Isamaa arvates vajavad mingid, näiteks sidusorganisatsioonidega seotud sätted jätkuarutelu, siis võib need ajutiselt kõrvale jätta ning minna edasi ülejäänud eelnõuga.Koalitsioonisisestele erimeelsustele apelleerides tõdes Lea Danilson-Järg, et see riigikogu koosseis ERJK-le volitusi juurde ei anna. Vasakul peaminister Kaja Kallas.MEINHARD PULK, ajakirjanik


Lahtiharutamata sõlm: kuidas iibepoliitika muutus kõige armastatumast teemast kõige vihatumaksANALÜÜSLaste saamine oli mõnda aega Eesti poliitika peateema, olgu lähenemisnurk rahvuslik, pragmaatiline või populistlik.Reformierakonna 2003. aasta valimisplatvormi kõige esimene ehk tähtsaim punkt kõlas selliselt: «Rahvuslik kokkulepe: rohkem lapsi, lapsesõbralik Eesti. Meie pingutustel on mõtet vaid siis, kui meil on lapsi, kellele pärandada oma töö viljad. Rahvuslik perepoliitika peab olema pikaajaliselt ette planeeritud. /.../ Eesti eesmärk peab olema positiivse iibe saavutamine. Kõiki vastuvõetavaid riiklikke otsuseid tuleb hinnata nende mõju järgi demograafilisele olukorrale.»Siim Kallas (RE) oli toona peaminister ja erakonna juht. «Muidugi mäletan neid lauseid,» sõnab Kallas ja lisab leebelt: «Täna kõlaksid need mõtted vastuolulisemalt.» See on veel isegi pehmelt öeldud, tõenäoliselt ristitaks Kallas Eesti Talibani juhtfiguuriks, kes tahab naised kööki pliidi külge aheldada.Lugedes ülaltoodud lõigukest ette mõnele endisele ja praegusele poliitikule ning küsides, kes võiks olla autor, tuleb pakkumisi seinast seina. Aimar Altosaar: see võis olla Rahvaliidu programm. Margus Tsahkna (Eesti 200): pakun Isamaaliit, 2007. Kõige lähemale tõele jõuab Eiki Nestor (SDE). «Ma ei tea, kes niimoodi kirjutas. Kõik parteid kõnelesid niimoodi. See võib ka meie tekst olla,» sõnab Nestor.Nii on. Reformierakond polnud ainus ega ka esimene, kes iibe pärast muretsema hakkas. Isamaasse jõudis demograafiateema juba mõni aasta varem, 1990ndate teises pooles. «Mina, Tõnis Lukas ja Lauri Vahtre olime põhilised,» meenutab Altosaar (Isamaa peasekretär 1996-1999). «Vahtre oli esimene, kes avalikult käis välja emapalga idee. Hiljem üritasid seda kõigepealt meilt kaaperdada Mõõdukad (sotsid), seejärel ning palju edukamalt juba Reformierakond.»Teised mäletavad teistmoodi. «Emapalk oli meie mõte, mille Reformierakond üle võttis,» sõnab Nestor. «Mina käisin selle idee Mõõdukate seas välja, aga kohe seda omaks ei võetud,» meenutab Katrin Saks (SDE), Mõõdukate kunagine rahvastikuminister. «Emapalga mõtlesin mina välja. See oli minu mõte,» arvab Kallas.Viimane eestlaneVõimalik, et idee tuligi mitmest kohast korraga, sest kõik parteid hakkasid järsku rahvastikuga tegelema. Ja sõnastati seda tihti just rahvuslikus vormis. Näiteks 2002. aastal toimus Tartus suurejooneline konverents «Viimane eestlane», kus erinevad poliitikud erinevatest parteidest käisid aru andmas, kuidas rohkem lapsi saada. Nii Altosaar kui Kallas toovad välja ka 1970ndatel ja 1980ndatel kujunenud põlvkonna kogemuse, kuidas kogu aeg loeti statistikat, kui palju on eestlaste osakaal vähenenud ja kui palju venelasi juurde tulnud. Ning isegi kui aastaks 2000 oli see probleem kaotanud oma akuutsuse, elasid kujunemisaastate emotsioonid edasi.«Ma polnud ei siis ega toilal eriline rahvuslane ja ei vaadanud rahvastikuteemale läbi rahvusluse,» sõnab aga Nestor. Ta viitab hoopis mitmesugustele praktilistele probleemidele, mida vananemine ja vähenemine kaasa toob. Muuseas, II pensionisamba loomise üks argument oli, et seda on vaja, kuna tulevikus on Eestis lihtsalt vähem tööealisi inimesi. «1990. aastate sündimuse kukkumine oli nii kiire ja järsk, et ehmatas. Meid on ju nii vähe. Hirm tuli peale,» meenutab Saks tollaseid emotsioone.Ministrina oli perepoliitika just Saksa vastutada ja kuigi kõik parteid olid ühel nõul, et tuleb saada rohkem lapsi, siis selles osas, mida täpselt teha, olid erimeelsused. «Tegelikult oli huvitav aeg ja kihvtid debatid, aga riiklikku perepoliitika programmi ei saanudki kokku leppida, sest lahenduste osas arvas igaüks isemoodi,» räägib Saks.Kuigi kõik parteid tegelesid demograafiaga, tuleb tõe huvides lisada, et see polnud siiski ainus teema. «Meie jaoks oli põhiteema korruptsioon. Demograafia oli teiste seas, seda lükkas tagant Taagepera punt,» ütleb Ott Lumi, Res Publica peasekretär 2002-2003. Rauno Veri, kes tuli samuti Res Publica kaudu poliitikasse, aga hiljem sai Mart Laari nõunikuks, lisab veel, et Res Publica oli väga andme- ja küsitluste usku, nemadki hakkasid perepoliitikat ajama - aga mis inimestele meeldib, mis valimistel võiks peale minna?Res Publica tõi ühekorraga nii populistlikumat kui tehnokraatlikumat lähenemist.Võrdluseks, Isamaa ja Reformierakond olid hoopis ideoloogilisemad. Reformierakonna sisedebattides formuleeriti partei rahvastikupoliitika kreedo. «Täpselt ei mäleta, oli see Siim [Kallas] või Andrus [Ansip], aga kõlas see umbes nii: me võime Hongkongist hankida kõike, aga Eesti lapsi me Hongkongist hankida ei saa,» tuletab Reformierakonna tollane peasekretär Kristen Michal meelde.Kuid ikkagi, oli lähenemisnurk siis rahvuslik, pragmaatiline või populistlik, laste saamine oli mõnda aega Eesti poliitika peateema.Lastele hääleõigus«Ma olen eesti kirjanik. Mul ei lähe ükski päev ega ükski hetk meelest, et ma kirjutan ja räägin väljasureva rahva väljasurevas keeles. Rahvuse kadumist saab peatada, kui anda lastele hääleõigus!» Niimoodi kirjutas Andrei Hvostov 2009. aastal. Hvostov oli juba aastaid tagasi sama idee esitanud, aga nüüd võttis asja suuremalt ette. Kirjutas manifesti, asutas MTÜ Noor Eesti.Idee ei olnud iseenesest uus. Isamaale olid samasugust laste valimisõiguse mõtet soovitanud Saksa kristlikud demokraadidsakslaste mõju ja ideed perepoliitika kohta tulid Isamaasse läbi Konrad Adenaueri fondi; iseenesest meeldetuletus, et iibeteema ei ole midagi Eestile ainuomast -, aga Isamaas see lendu ei läinud. Laste valimisõiguse ettepaneku tegi tuntuks Hvostov.Tema manifest on esitatud selges rahvuslikus võtmes, aga kui temaga rääkida, siis ütleb ta, et vaade oli laiem - nii tühjenevad koolimajad kui ka see, kustkohast võtta inimesi, kes pühivad kunagi tulevikus Eesti dementsete vanainimeste tagumikke. Või veelgi kõrgemalt vaadates: vananev ühiskond on konservatiivsem, riskikartlikum, suletum. Noorem jälle avatum, optimistlikum, innovatiivsem. «Aga ka agressiivsem,» lausub Hvostov.Mingis mõttes oli Hvostovi manifest ja sellele järgnenud paar aastat ka iibepoliitika «kuldajastu» luigelaul. Aegamööda kadusid demograafiateemad plakatitelt, programmidest ja ajalehtede külgedelt. «Ma arvan, et poliitikud said lihtsalt aru, et tegu on lahendamatu probleemiga,» arvab Hvostov praegu. Ta viitab siin eelkõige Reformierakonna muutumisele. Hvostovi enda tegutsemine jäi soiku. Poliitikute seas tema idee populaarseks ei saanud. «Ka sotsid ei mõistnud mind,» ütleb Hvostov, kes ennast mõneks ajaks poliitiliselt just sotsidega sidus.Tõenäoliselt on tegu aga hulga põhjustega, miks «lastesaamise poliitika», mis ühel hetkel oli kõige tähtsam ja pani kõik parteid sellest rääkima, vaikselt taandus ja on tänaseks omandanud vastuolulise ja lausa konfliktse mõõtme. Kõigepealt ilmselt see, et 1990. aastate järsust sündimuse langusest saadi üle, isegi kui ei jõutud tagasi taastetasemeni, siis oli toimunud ikkagi stabiliseerumine, harjumine ja väljasuremise hirm murenes.«Ma arvan, et poliitikaid võis osta 90ndatel. Täna vaadatakse hoopis teisiti,» toob teemasse ühe uue dimensiooni Kristen Michal (RE). Ta viitab Isamaa suursponsorile Parvel Pruunsillale ja tema mõjule. «Ilma selleta saaks ka perehüvitise seadust palju rahulikumalt arutada, poolt- ja vastuargumente kaaluda,» mõtiskleb Michal. Sarnaselt Michaliga viitavad mitmed teised, et Pruunsilla suur roll Isamaas ja just demograafiapoliitikas «määrib», teeb teiste parteide jaoks kogu valdkonna ebamugavaks.Teine aspekt on rahvusluse muutmine. Eesti rahva väljasuremisest ja rahvuslikust vaatenurgast kantud käsitlus lihtsalt ei tundu osa inimeste jaoks enam sama loomulik nagu 20 aastat tagasi. Nooremaid, kellest osa jõudnud juba otsustajate ja poliitikute sekka, ei kõneta teema samamoodi. Vanemate jaoks tuleb ebamugavus teisest kohast. Siim Kallas mainib veelahkmena Eesti Konservatiivset Rahvaerakonda, kes toonud rahvuslikku kõnepruuki kibedust ja tigedust. «Ma pean ennast rahvuslaseks ja konservatiiviks, aga mul on üha ebamugavam seda öelda,» sõnab ka Altosaar. Ja see mürgitab rahvusliku narratiivi raames väljasuremise ja lastesaamise juttu tervikuna.Kolmas ja võib-olla kõige tähtsam põhjus: naiste õigused. Kes lugenud siiamaani, need juba märganud, et peale ühe erandi on rääkijateks mehed. Võib ju õigustada, et kui jutt läheb 15-25 aasta tagusele poliitikale, siis tuleb paratamatult meestega rääkida, sest naisi oligi tollal otsustajate seas vähem, kuid ikkagi. Lapsed ja iive, mille üle muretsevad (vanemad) meesterahvad, aga naisi diskussioonis pole, nagu neisse see ei puutukski.Tegelik vastuolu on aga isegi põhimõttelisem kui see, mis soost inimesed arutelust osa võtavad. Konflikt erinevate väärtuste ja arusaamiste vahel on paratamatu. Mida haritumad ja edukamad naised, seda enam käib neile närvidele, kui keegi (isegi kaudselt) püüab neile öelda, kas ja kui palju lapsi saada.Omamoodi ärkamisest räägib ka Hvostov: «Arvasin laste hääleõigust välja pakkudes, et minu kõige suuremateks toetajateks saavad noored naised. Tegelikult olid just nemad suurimad kritiseerijad.»Hvostov mõtles, et võimestab naisi, aga selgus, et naised seda nii ei näe. Endine Isamaa juht Tsahkna - temagi on perepoliitikaga kõvasti tegelenud ja viimatise perehüvitiste eelnõu suhtes pole ta üldsegi kriitilinesõnab: «Vastuolu ja konflikt on. Mu endagi tütar ütleb, et miks on see riigi asi, kui palju ma lapsi saan.»Isamaa veterananalüütik Aivo Vaske räägib samuti: «Nendesse debattidesse sõidab paratamatult sisse küsimus, miks riik tegeleb magamistubades toimuvaga, ja seejärel tuleb muidugi jutt sünnitusmasinatest.»Kui 20 aastat tagasi vaadati sellest kõigest mööda, siis nüüd enam mitte. Vastuolu riikliku iibepoliitika ja individuaalsete õiguste vahel pole suudetud lahendada.Peretoetuste kulu riigieelarvestToetust saanud perede arv Väljamakstud summaMILJONITESAllikas: sotsiaalkindlustusamet"Vastuolu riikliku iibepoliitika ja individuaalsete õiguste vahel pole suudetud lahendada.""Ma olen eesti kirjanik. Mul ei lähe ükski päev ega ükski hetk meelest, et ma kirjutan ja räägin väljasureva rahva väljasurevas keelesAndrei Hvostov 2009. aastal"MIKK SALU, ajakirjanik


Võõra raha kontrollimiseks tuli hulk ettepanekuidRiigikogu majanduskomisjon saatis teisele lugemisele valitsuse algatatud välisinvesteeringute usaldusväärsuse hindamise seaduseelnõu, millele turuosalised tegid mitmeid muudatusettepanekuid.Järgmisel nädalal riigikogu suures saalis teisele lugemisele mineva eelnõuga luuakse õiguslik raamistik välisinvesteeringute usaldusväärsuse hindamiseks, et tagada Eesti ja muu Euroopa Liidu liikmesriigi julgeolek ja avalik kord.«Välisinvesteeringu usaldusväärsuse hindamise seaduse alusel hakatakse hindama investeeringuid, mille teevad otseselt või kaudselt väljastpoolt Euroopa Liitu ehk kolmandatest riikidest pärit investorid,» ütles majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) ettevõtlus- ja tarbimiskeskkonna osakonna juhataja Marie Allikmaa. «Ettenähtud välisinvesteeringute kontroll ei ole suunatud konkreetsete riikide vastu ning see pole riikide suhtes diskrimineeriv, vaid kontrollitakse, kas välisinvesteering võib kujutada ohtu avalikule korrale ja julgeolekule. Igal konkreetsel juhul hinnatakse asjaolusid eraldi.»Allikmaa sõnul on paika pandud, et investeeringute usaldusväärsust tuleb hinnata strateegiliselt olulistes valdkondades, nagu energeetika, transport ja side; ettevõtjate puhul näiteks elutähtsa teenuse osutamise korral; riigi osalusega äriühingutes, taristuettevõtetes, üleriigilise televisiooni- või raadioteenuse osutamise korral. Tähelepanu all on ka riigi tegevusvarude ja riigiside toimimiseks vajaliku taristu haldajad.Välisinvesteeringu loa annab tarbijakaitse ja tehnilise järelevalve amet (TTJA), olles selle eelnevalt kooskõlastanud eri ministeeriumide ja muude valitsusasutuste, sealhulgas julgeolekuasutuste esindajatest koosneva välisinvesteeringukomisjoniga.Riigikogu majanduskomisjoni esimehe Kristen Michali (Reformierakond) sõnul sai turuosaliste ettepanekul eelnõusse viidud mitmeid muudatusi.Nii tegi kaubandus-tööstuskoda ettepaneku täpsustada, millised on välisinvestori ja ka sihtettevõtja õigused ja kohustused enne välisinvesteeringu loa väljastamist. Näiteks kas välisinvestoril on õigus saada dividendi sel perioodil, kui otsus dividendi maksmiseks langetati enne välisinvesteeringu tegemist. «Meie hinnangul piisab sellest, kui keelata välisinvestoril kasutada viidatud perioodil üksnes hääleõigust, kuid näiteks dividendide saamise õigus võiks välisinvestoril olla,» märkis koda.MKM seda ettepanekut ei toetanud ega pidanud vajalikuks börsil noteeritud väärtpaberitehingute tegijate erikohtlemist võrreldes börsiväliste tehingute tegemisega.Koda soovis ka välisinvesteeringu loa menetlusele lühema tähtaja seadmist. Loa menetlustähtaeg on 30 päeva ja TTJA võib seda pikendada ühe korra kuni 90 kalendripäeva võrra.Seega võib menetlus kokku aega võtta kuni 120 päeva. Koda tegi ettepaneku tähtaega pikendada ühe korra kuni 60 kalendripäeva võrra.MKM sellega ei nõustunud, kuna keerulisemate juhtumite puhul tuleb taotlejalt küsida lisateavet ja põhjalikumalt kaaluda välisinvestoriga seonduvaid asjaolusid ja riske. «Julgeoleku ja avaliku korra seisukohalt kriitiliste juhtumite puhul on vaja aega, et kõik tähtsust omavad asjaolud välja selgitada ja põhjalikult läbi kaaluda,» põhjendas ministeerium.Algselt oli eelnõus säte, et välisinvesteeringu loa kehtetuks tunnistamisel tuleb taastada välisinvesteeringueelne olukord. See võib olla keeruline, ehk isegi võimatu, kui investeeringust on möödunud aastaid.«Näiteks ei pruugi sihtettevõtjas osaluse müünud isikul olla enam raha, et osalust tagasi osta. Samuti võib osaluse müünud isiku ja välisinvestori vahel tekkida vaidlus selle üle, mis on osaluse väärtus,» märkis koda ja tegi ettepaneku taastada investeeringueelne olukord ainult «võimalikult suures ulatuses».Kaubanduskoda põhjendas ettepanekut väitega, et selline säte võib mõjuda halvasti välisinvestorite soovile teha Eestisse välisinvesteeringuid ning vähendada ka sihtettevõtja ja välisinvesteeringu muude osaliste kindlustunnet. «Peamine põhjus peitub selles, et kui välisinvesteeringu tegemisest on möödas juba mitmeid aastaid ning tehing tuleb tagasi pöörata, siis sellises olukorras võib olla väga keeruline, kui mitte võimatu tehingut täies ulatuses tagasi pöörata,» märkis koda.MKM sellega esiti nõus ei olnud, kuna eelistas olukorda, kus välisinvesteeringu tagajärjed likvideeritakse täielikult, kuid pärast kohtumist turuosalistega võeti ettepanek eelnõusse sisse.Samuti soovis koda viia eelnõusse välisinvesteeringu loa kehtetuks tunnistamise tingimused, mis olid eelnõust välja jäetud justiitsministeeriumi ettepanekul. Nüüd on eelnõus sätestatud, et TTJA-1 on õigus luba kehtetuks tunnistada, kui loas määratud kõrvaltingimust ei täideta või on loa menetluses esitatud ebaõigeid või eksitavaid andmeid või dokumente.Siseministeeriumi ettepanekul hakkab rahapesu andmebüroo edastama andmeid, analüüse ja hinnanguid politseile e-residendi digitaalse isikutunnistuse väljaandmise, kehtivuse peatamise ja kehtetuks tunnistamise menetluseks ning suurinvestorile ettevõtluseks tähtajalise elamisloa andmise või pikendamise menetluse läbiviimisel."Kontroll ei ole suunatud konkreetsete riikide vastu. Kontrollitakse, kas välisinvesteering võib kujutada ohtu avalikule korrale ja julgeolekule.Marie Allikmaa, majandusministeerium"Riigikogu majanduskomisjoni esimehe Kristen Michali (Reformierakond) sõnul tehti välisinvesteeringute usaldusväärsuse kontrolli eelnõusse mitmeid täiendusi.MERIKE LEES, ajakirjanik


Ministeeriumid žürii ees: kes 2022 aastal põrusid ja kes särasid?VÕIM JA JULGEOLEKPostimees palus teist aastat järjest kolmel keskvalitsuse tegevusega lähedalt tuttaval nimekal eksperdil hinnata möödunud aasta põhjal Eesti ministeeriumide tulemuslikkust. Kui julgeoleku valdkonna ministeeriumid särasid ka 2022. aastal, siis kuue ministeeriumi puhul osutavad eksperdid stagnatsiooniohule või juba aset leidnud hangumisele.Ukraina vabadussõda varjutas eelmise aasta uudisvoos kõik muud riigielus toimunud murrangud, ent 2022. aasta oli lisaks riigikaitsele pöördeline ka Eesti energeetikale, väliskaubandusele, sotsiaaltoetuste ja eelarvepoliitikale, immigratsioonile, keelepoliitikale ning lõimimisele. Riik tervikuna kohandus nende muutustega rahuldavalt, ent sügav kriis tõi ilmsiks ka varasemad tegematajätmised. Kõik ministeeriumid ei suutnudki uut käiku sisse lülitada.Eelmise aasta priimused ministeeriumide seas - seda hea soorituse, mitte kurva asjaolu tõttu, et Venemaa otsustas Ukrainat rünnata - on kõik kolm julgeolekupoliitikaga seotud ministeeriumi: siseministeerium, kaitseministeerium ja välisministeerium. Seda mitte niivõrd tänu täiendavale eelarverahale, mida julgeolekule eraldati (enneolematus mahus lisaraha riigikaitsesse, aga ka elanikkonnakaitse ajalooline esmarahastamine ning sisejulgeoleku töötajate palgatõus), vaid proaktiivsele, lahendustele suunatud mentaliteedile.Riigikaitse julm arengusurveKaitseministeerium sai 2022. aasta alguses kriitikutelt avalikult nahutada otsuse eest saata Ukrainasse kallist lahingumoona ja haubitsaid. Ilma silmatorkavalt varajase sõjalise abita poleks Eestil olnud võimalust hakata Euroopas Ukraina eestkõnelejaks. Ministeeriumist lahkus möödunud aastal märkimisväärne arv inimesi, kantsler Kusti Salmi (pildil) suurimaks tänavuseks väljakutseks peetakse eelmise aasta otsuste elluviimist, aga ka töötajate töövõime toetamist. (Salm on Eesti kantslerite seas haruldaselt nõudlik juhitüüp, kes ei kasuta oma organisatsiooni juhtimisel võrdlusalusena teisi avaliku sektori asutusi, vaid erasektorit.) Pöörase arengutempo tõttu pole välistatud, et kaitsevaldkonnal tuleb ka 2023. aastal lahendada Nursipalu harjutusvälja laiendamise tüli laadseid uusi väljakutseid. Lihtne ei saa kaitseministeeriumil olema, lisavahendid tähendavad ka väga palju rohkem tööd.Välisministeerium on samuti olnud Ukraina sõja rindeministeerium; kui 2021. aastal käis välisminister valitsuses kogunisti kuuel korral tutvustamas kahepoolsete suhete arendamise tegevuskavasid eri riikidega, siis 2022. aastal jagus valitsusel tähelepanu peamiselt Ukrainale. Eesti diplomaatia hakkas eelmisel aastal võtma suuremaid riske ja seni on need ennast õigustanud. Postimehe suvine avalike andmete teemaline eksperiment ja seda kajastanud 4. septembri artikkel, kus võrreldi ministeeriumide siseauditite aruannete salastamise praktikaid, viitas vajadusele saada väline hinnang välisministeeriumi teabe salastamise senistele tavadele.Siseministeeriumil oli tegus ja hea aasta. Samas mainib üks ekspert, et kantsler Tarmo Miilitsa (pildil) tüüritava «ministeeriumi näo päästsid eelmisel aastal tugev politsei- ja piirivalveamet (PPA) ning teised allasutused, kes on harjunud kriisidega toimetama ja suudavad pakkuda lahendusi». Elanikkonnakaitseks eraldatud 44 miljonit eurot tõstavad peamiselt jõuametite ja kohalike omavalitsuste kriisivalmidust, ent see on alles esimene samm. Valimiste eel on Pagari tänaval löödud peamiselt palga- ja eelarvetõusu trummi, vaja oleks aga värskeid ideid, kuidas elanikkond enda kaitsest huvituma panna.Postimeest selle ülevaate koostamisel nõustanud kolme eksperdi tagasiside ja avalikult kättesaadava tulemusinfo põhjal võib ministeeriumide seas aasta põrujateks pidada kolme: justiitsministeeriumi, rahandusministeeriumi ja keskkonnaministeeriumi. Neid kõiki ühendab vähene uute algatuste arv, ulatuslike reformialgatuste puudumine või suisa tagurlikkus. Samuti paistab silma nende poolt Postimehele esitatud tulemuste loetelu suhteline sisutus võrreldes teiste ministeeriumidega. Väheste ja ambitsioonitute eesmärkide (millega kaasneb ka olematu oht läbi kukkuda) probleem painab veel mõnda valdkonda (kultuur, maaelu).Riik avaneb ja sulgub korragaJustiitsministeerium suutvat «erinevate eelnõude puhul «üllatada» konservatiivsete vaadetega». Näiteks tuuakse vastuseisu riigisekretär Taimar Peterkopi avaliku teenistuse töösuhete tähtajaliseks muutmise ettepanekule.«Kohati tundub, et suur aur läheb probleemide väljamõtlemisele seal, kus neid sisuliselt pole. Seadusemuudatused on töö tulemuseks kindlasti ametniku vaatevinklist, kuid olulisem oleks rääkida näiteks, kui palju nendega vähendati inimeste ja ettevõtete halduskoormust või parandati õigusselgust,» ütleb üks asjatundja. «Kohtumenetlused venivad jätkuvalt,» lisab teine.Justiitsministeerium tõi eelmisel aastal läbi viidud reformi näitena mitme ameti ühte hoonesse kolimise ja tugiteenuste ühendamise, mis annab aimu, millisel tasemel ministeeriumis avaliku sektori kaasajastamisest mõeldakse. Ühe eksperdi sõnul on pärast GDP-Ri (Euroopa Liidu andmekaitsereeglite) jõustumist halvenenud juurdepääs avalikule teabele, sest ametnikud on ebakindlad ja maandavad riske: andmekaitse inspektsiooni «põhiaur läheb andmekaitsele, andmete avaldamist ei soodustata».Kantsler Tõnis Saare (pildil) juhitaval ministeeriumil on eelmisest aastast ette näidata mõned olulised seadusemuudatused (keelustati vaenuliku sümboolika presenteerimine ning agressori vägedega liitumine ja nende toetamine; senisest lihtsamaks muutus lastega töötajate tausta kontrollimine ning seksuaalse enesemääramise eapiir tõusis seniselt 14 eluaastalt 16-le), samuti tehti avalikuks äriregistri andmed, et ennetada pettusi, ent justiitsministeeriumi kohta üldiselt öeldakse sedasama, mida aasta tagasi: nad on marginaliseerunud. Justiitsministeeriumi suletuse-mainet suurendas möödunud aastal ka riigiprokuratuuri otsus trahvida Swedbanki rahapesust kirjutanud ajakirjanikke.Kus on finantsametnikud?Rahandusministeeriumi jätkuvat paigalseisu võib seostada ka finantsametnike nähtamatusega riigi eelarvepoliitika kujundamisel.«Ametnike loidus koos poliitilise tellimusega annabki tulemuseks äärmiselt lõdva eelarvepoliitika, kus kulud kasvavad tuludest kiiremini ja isegi pikaajalistes plaanides ei ennustata olukorra paranemist,» öeldi Postimehele.Kunagi eelarveprotsesse sisuliselt juhtinud ministeeriumi roll kulude kontrollimisel ekspertide sõnul «enam silma ei torka, sh katuseraha jagamisel valitsuses, kus paarkümmend miljonit kadus sisuliselt musta auku».Rahandusministeeriumile heidetakse ette ka Euroopa Liidu abiraha ulatuslikku kasutamata jätmist (riigikontrolli hinnangul mitusada miljonit igal aastal), samuti venitamist uue perioodi euroraha kasutuselevõtuga.«Käes on aasta 2023, poliitiline eesmärk oli meetmed käima lüüa 2021.aasta alguses,» meenutab üks keskvalitsuse tegemistega lähedalt kursis olev asjatundja. «Selline nõrk haldusvõimekus vähendab ka kontratsükliliste investeeringute või kiire kriisiabi osutamise võimalusi,» lisab teine.Rahandusministeeriumi tulemuste nimekirjast tõstetakse esile Ida-Virumaa õiglase ülemineku kava valmimist, kuigi sellegi kohta lisatakse, et «seda on kaua loksutatud». Ministeeriumi enda poolt Postimehele saadetud tulemuste seast tõstsid eksperdid tunnustavalt esile veel platvormitöö (Bolt, AirBnB, Wolt jt) maksuaugu likvideerimise, mis on 2018. aastast teada olnud probleem.Kantsler Meelis Mündi (pildil) tüüritava keskkonnaministeeriumi 2022. aasta võtavad kokku Riigimetsa Majandamise Keskuse (RMK) kestvuslepingud ja raiemahud, aga lisaks ka suutmatus metsanduse arengukava protsessi lõpule tüürida. Poliitilise ja ühiskondliku fookuse mõttes on julgeolekukriisi tõttu keskkonna- ja kliimavaldkond tervikuna kannatanud.Metsanduse ja kultuuri hangumineKeskkonnaministeeriumi puhul osutatakse, et see on üks vähestest ministeeriumidest, kes pole tervise- või julgeolekukriisist lõiganud erilist eelarvelist tulu. Endiselt pole ametkonnast saanud rohepöörde sisulist eestvedajat ega autoriteeti, pigem on selleks olnud valitsust nõustava mõttekoja Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna keskus ja selle juht Lauri Tammiste.Kultuuriministeerium sai endale eelmisel aastal eksametnikust ministri. «Ministeerium kasvatas endale ministri,» torkas üks asjatundja. Ta viitab sellele, et ametnikkonnast pärit minister ei pruugi teha oma valdkonna ametnike üle kõige tõhusamat kontrolli, sest kontrollitavad on olnud lähedased kolleegid. Kultuuriministeeriumile ei heideta ette konkreetseid ebaõnnestumisi, ent kuna nad ei plaaninudki ette võtta midagi ambitsioonikat, siis puudub ka läbikukkumise oht (sama kehtib maaeluministeeriumi kohta).Maaeluministeerium või -amet?Maaeluministeeriumis vahetus eelmisel aastal ootamatult kantsler. 1. septembrist ametisse asunud Marko Gorbani (pildil) peamine ülesanne on tõendada, et tegemist ikkagi on täisväärtusliku ministeeriumiga, mitte näiteks maaeluametiga. Poliitikaalgatusi on ühe ministeeriumi kohta vähevõitu ja osaliselt on see põhjustatud Brüsseli pikaaegsest põllumajanduslembusest. 2022. aasta olulisemate tulemuste sekka kuulub Ukraina sõjaga seotud kriisiabi põllumajandusele (sh toidu varustuskindluse tagamiseks) ning maale elama minemise pilootprogrammi laiendamine muudesse Eesti maapiirkondadesse, kus asustusüksuses elab alla 1000 elaniku ja tekib probleeme laenu saamisega. Kaaslaenu rakendati varem pilootprogrammina Ida-Virumaal ja Kagu-Eestis.Võrreldes 2021. aastaga võis möödunud aastal näha elavnemist kantsler Maarjo Mändmaa (esimene täisaasta ametipostil) juhitud sotsiaalministeeriumis. Viimase olukord pole juba mitu aastat olnud kuigi kadestamisväärne, sest põhiaur on läinud kriisidele. Ukraina põgenike vastuvõtmisel läksid suusad risti ministeeriumi ja sotsiaalkindlustusameti vahel, ent kriisivalmidust nõudval ajal mõjuvad sellised nagistamised laastavalt.Tööala asekantsleri vahetumise järel on tagaplaanile jäänud töövaldkonnaga seotud arendused, suuremat tähelepanu ja eestvedamist vajavad omaste hoolduse ning ligipääsetavuse teemad. Sotsiaalministeeriumi kantsler on end näidanud söaka reformijana, ent plaani liita Tervise Arengu Instituut terviseametiga pani uus minister seisma ning ka ravimiameti ja terviseameti liitmine pole veel lõpule viidud Postimeest konsulteerinud ekspertide hinnangul tuleb aga kantsleri algatusi toetada: «Kui tervena elatud eluiga ei ole Eestis juba aastaid märkimisväärselt paranenud, siis tulebki teha julgemaid muudatusi.»Pingutus eestikeelse õppe nimelHaridus- ja teadusministeeriumi räsisid mitme ministri ja tippametniku skandaalid, mis ilmselgelt jätsid jälje kogu aastale. Haridusametnikud on olnud viimased aastad rakkes nii koroonapandeemia kui ka Ukraina põgenikega. Ekspertide hinnangul on suures pildis hästi hakkama saadud, eriti algja üldhariduse vallas.Murelapseks on hoopis viimastel aastatel hoogsalt raha juurde saanud teadus- ja arendustegevuse valdkond. Ministeerium ei ole suutnud enam kui aasta jooksul esitada valitsusele uut teadus- ja arendustegevuse ja innovatsiooni korralduse seaduse eelnõu, kuigi sisulised kokkulepped tehti juba eelmise valitsuse ajal.«Lõputult ei saa jääda konsensust otsima ja ülikoolidega läbi rääkima. Edasi viivad ikka otsused,» leiab teemat kommenteerinud asjatundja.Positiivsena tuuakse esile õpetajate palgatõus ja ülikoolidega sõlmitud halduslepingud, aga ühtlasi leitakse, et need olid ministeeriumi enda varasemate vigade parandus. Ministeeriumil pole olnud mahti strateegilise taseme haridusmuredega tegelemiseks: koolivõrgu reform, õpetajate kvalifikatsiooni ja järelkasvu küsimused.«Eestikeelsele õppele üleminek on kahtlemata oluline samm, aga olgem ausad - seaduse vastuvõtmine oli sellel teekonnal kõige lihtsam samm, rakendamine on märksa keerulisem,» tõdeb üks ekspert.MKMis enim tegematajätmisiKui hinnata ministeeriume tegemata tööde loetelu järgi, võiks majandus- ja kommunikatsiooniministeerium (MKM) vabalt asetseda ka ministeeriumide mõttelise edetabeli lõpus. Vabariigi valitsuse tegevusprogrammi kohaselt on ministeerium hilinenud paljude oluliste projektide ja analüüsidega: biometaanituru toetamise kord; digiühiskonna küberturvalisuse analüüs; analüüs jaotusvõrkude börsiettevõtte loomise kohta; korterelamute rekonstrueerimise toetuse andmise tingimused; elamuinvesteeringute rahastu loomise analüüs; analüüs Enefit Greeni börsile viimise kohta; analüüs ja ettepanekud nõudetranspordi üleriigilise arendamise kohta; tööstuspoliitika 2035 eelnõu.Punase laterna staatusest päästab majandusametnikke möödunud aastal välisel survel (energiakriis) toimunud elavnemine ja suhteliselt hea kriisijuhtimine. Mingi tempovahetus on ekspertide hinnangul justkui toimunud, aga määramatust strateegilistes plaanides jagub endiselt lubamatult palju.Kõige suurem ootus ministeeriumile on olnud kriisis energeetikaküsimuste lahendamine ja varude tagamine. Ministeeriumi sooritust kommenteerinud eksperdid leiavad, et tehtud on mõistlikke otsuseid ja samme, kuid küsivad: «Miks ei suudetud neist mitmeid teha viimase kümne aasta jooksul, kuigi riskid on varem teada olnud?»Digitigu ei ela ega sureÜsna nähtamatuks on jäänud digivaldkond, elamumajandus, sisulised tegevused majandusarengu toetamiseks ning liikuvuse valdkonnas toimuv. «Kus on uued ja säravad digiarendused, töökohti ja kõrget lisaväärtust loovad investeeringud või rahastus taristuobjektide arendamiseks ja hoolduseks?» küsib üks Postimeest konsulteerinud asjatundjatest.Ministeeriumi usaldusväärsusele jättis oma jälje lõputu jant LNG-terminali rajamise ümber, aga ka võimalike energiahinna leevendusmehhanismide pakkumata jätmine eksportivale tööstusele. «Rail Balticu rajamine venib ja lõpptähtaeg lükkub aastate taha, aga keegi ei vastuta. Ministeerium pole suutnud seista ka teedeehituse investeeringute eest, kus lähiaastatel ootab ees suur kukkumine. Samal ajal põleb raha nn tasuta bussisõiduga, aga pole kuulda, et ametnikud selle rumaluse vastu võitleksid. Eesti e-riigi promomine välisriikides töötab jätkuvalt täistuuridel, aga vana auru pealt.»Saavutuste hulgas tuuakse esile tuuleparkide rajamisel kannatavate kogukondade tasu kehtestamist, samuti päikeseenergia hoogsamat arendamist. «Ministeerium peaks peeglisse vaatama ja küsima, miks pole kümme aastat tehtud Eesti energiasektorisse suuremaid investeeringuid. Alles energiahinna kümnekordistumine pani tegutsema. Taastuvenergiale ülemineku seadustamine aastaks 2030 jääb ilma reaalse tegevuskava ning massiivsete investeeringuteta tühjaks paberiks.»Jätkuvalt seatakse küsimuse alla lennufirma Nordica praegusel kujul jätkamise mõttekus, eriti arvestades firma loidust Ukraina sõja aigusperioodil, kui oli vaja põgenikke evakueerida. Aasta lõpus ametisse nimetatud MKMi kantsleril Ahti Kuningal (pildil) tuleb leida viis, kuidas eelmise aasta energiakriisi poolt pealesunnitud tempovahetus püsivalt suurenenud jõudluseks muuta.Lonkimine arengukiirendisNagu ütleb üks Postimeest nõustanud ekspert, on üldpildis keskvalitsuse «suur probleem see, et suuri riigi konkurentsivõimet parandavaid reforme (maksusüsteemi reformid, tuleviku töö, uued suured ideed taristu arendamiseks, teadusjuhtimise ümberkorraldused jne) peaaegu ei olegi». Ministeeriumide tööplaanidest jäävad silma aastakesega realiseeritavad tegevused ja rutiinid, mis teevad n-ö hügieeni paremaks, kuid mille reaalmõju võib valdkonna arengule olla marginaalne ning mida kümne aasta pärast hindame stagnatsiooniks. Et valimised on tulekul, siis loodetavasti on ministeeriumide tippametnikkond valmis uue valitsuse riigiuuenduse ideid senisest kiiremini analüüsima ning neid ka ise sõnastama ja poliitikutele maha müüma.Sõjad ja kriisid on arengukiirendid, aga need iseenesest ei vii meid edasi. Eesti senine enesetaju ja -väärikus on olnud seotud just reformimeelsuse ja silmapaistva arenguvõimega, meil on positiivne arengusööstu kogemus olemas, nüüd tuleb leida viis selle kordamiseks. See omakorda eeldab - aastaid tagasi nii välis-, justiits- kui ka kultuuriministri ametit pidanud Rein Langilt terminit laenates - ABSi (administratiivbürokraatliku pidurdussüsteemi) ulatuslikku leevendamist. Kõige lihtsamini saavad seda teha ametnikud ise.Postimehe hinded ministeeriumide toimimisele 2022. aastalKaitseministeerium4+Kusti Salm oli eelmisel aastal kõrvuti välisministeeriumi kantsleriga selgelt kõige mõjukam. Tema kaasalgatusel andis Eesti varajast sõjalist abi Ukrainale, mis omakorda võimaldas Eestil saada Euroopas Ukraina nõudlikuks eestkõnelejaks.Tõrvatilk meepotis on Nursipalu harjutusvälja laiendamise rabe algus, info jõudis piirkonna elanikeni hilinemisega.Välisministeerium (peamaja)4+Kantsler Jonatan Vseviovi juhtimisel on välisministeerium justkui varjusurmast ärganud, Eesti välispoliitikas võetakse õigustatud riske. Reformide osaks võiks saada ka maja siseauditi aruannete laussalastamistava ülevaatamine koostöös andmekaitse inspektsiooniga. Ukraina sõja tõttu on vähe olnud kuulda teiste välispoliitika valdkondade arengutest peale julgeolekupoliitika.Siseministeerium4-Siseministeeriumi valitsemisala on saanud väga hästi hakkama Ukraina põgenikekriisi lahendamisega.Esmakordselt saadi raha elanikkonnakaitse arendusteks, ent seal on lisaks rahale vaja ka värskeid ideid. Ellu viidi laevastike ühendamise plaan. Uue politseijuhi valimisest kujunes farss, tõsiseid probleeme on ilmnenud relvade käitlemise korraga sisekaitseakadeemias.Haridus- ja teadusministeerium3+Ukraina sõda utsitas lõpuks haridusametnikke eestikeelsele õppele ülemineku tervikplaani välja töötama. Haridusministrid on olnud järjest kriminaaluurimise all, ning selles on vähemasti kaudne süü ka ministeeriumi tippametnikel, kes peavad ministrit nõustama ja tema tegevusi vajadusel vaidlustama.Sotsiaalministeerium3+Sotsiaalministeerium on vahepealsest varjusurmast ärkamas.Loodetavasti ei võta eelmise aasta reformide mõningane takerdumine kantslerilt indu veel märksa mastaapsemate reformiideede väljakäimiseks, sest tervisevaldkonna mahajäämus muu maailmaga võrreldes on liiga suur, et Eesti saaks endale lubada vanal moel edasi tiksumist.Majandus- ja kommunikatsiooniministeerium3-Energeetikakriis on pannud ministeeriumi käiku vahetama, ent terviklikult eesmärgistatud strateegia puudub energeetikavaldkonnal tänini. Kui mullusel varakevadel räägiti Nord Pooli elektribörsist kui vabaturust, mille tegevust pole sünnis reguleerida, siis hiljem tehti muretult kannapööre. Ka LNG kai rajamise saaga ei süvendanud riigi vastu usaldust.Kultuuriministeerium3-Ministeerium avaldas aastavahetusel oma mulluste tulemuste loetelu, ja seda lugedes tuleb tõdeda, et eesmärgistamisega on kultuurivaldkonnas halvasti. Uusi algatusi peaaegu pole (kunstnikupalga lisandumine on lihtsalt vana poliitikameetme laiendamine), nii et tuleb kõvasti mõistatada, mille eest ministeeriumi ametnikele aasta lõpus 2500-eurost lauspreemiat maksti.Maaeluministeerium3-Eelmisest aastast pole suuri läbikukkumisi, aga seda osaliselt põhjusel, et ministeerium ei seadnud endale eriti suuri eesmärke. Mullu jäi ministeerium silma peamiselt ootamatu kantslerivahetusega. Kui hinnata ministeeriumi kasinat mõju ja nähtavust, siis peaks kantsler Marko Gorban endalt küsima: miks töötab meil ligi 100 ametnikku rohkem kui kaitseministeeriumis?Keskkonnaministeerium2Ametkond pole ikka veel suutnud ühele poole saada metsanduse arengukava läbirääkimisega. See on üks vähestest ministeeriumidest, kes pole tervisevõi julgeolekukriisist lõiganud erilist eelarvelist tulu. Endiselt pole ametkonnast saanud rohepöörde sisulist eestvedajat.Rahandusministeerium2Kui riigieelarve on läbipaistmatu, siis pole see ministeeriumi, vaid terve riigi juhtimisprobleem. Mingeid adekvaatseid selgitusi riigikontrolli ja riigikogu liikmete kriitikale kantsler andnud ei ole. Alavormi jätkudes tasub tõsiselt mõelda, kas Eestil on üldse vaja lisaks riigikantseleile kaht teist (rahandus- ja justiitsministeerium) horisontaalsete võimuhoobadega ministeeriumi?Justiitsministeerium2Nad on erinevate eelnõude puhul suutnud üllatada konservatiivsete vaadetega. Näiteks vastuseis riigisekretäri avaliku teenistuse töösuhte tähtaegseks muutmise ettepanekule. Märksa suuremat tähelepanu vajab avaliku teabe avalikkuse kaitse. Nende kohta öeldakse juba mõnda aega, et nad on marginaliseerunud ja otsivad enese tõestamise võimalusi mingeid eelnõusid või algatusi blokeerides.MEELIS OIDSALU, toimetajaMEINHARD PULK, ajakirjanik


JuhtusHulk tartlasi jäi hommikul elektrita10. jaanuari hommikul kella viie paiku jäi Tartus Ülejõe linnaosas üle 70 majapidamise elektrita, põhjuseks keskpingekaabli rike.Elektrilevi pressiesindaja Kristi Reilandi sõnul kontrollis rikkebrigaad kaableid ning kuna rohkem rikkeid ei tuvastatud, anti tartlastele vool kella 9.30 paiku tagasi.«Investeering» tekitas suure kahjuPolitseisse pöördus Tartus elav naine, kes sai telefonitsi investeerimispakkumise, kuid tulu asemel tekkis hoopis suur kahju.Naine kandis platvormile üle 29 000 euro, ent mõistis ühtäkki, kui raha välja võtmine võimatuks osutus, et tegu on pettusega.Nüüd selgitab politsei selle kelmusjuhtumi üksikasju kriminaalmenetluses.Siiber sai vara kinni9. jaanuaril kella 16.45 ajal sõitsid päästjad Tartus Aardla tänavale, kus ühes korteris oli käivitunud vingugaasiandur.Sündmuskohal selgus, et ahju siiber oli liiga vara kinni pandud. Päästjad tuulutasid ruumid ja nõustasid elanikku.Auto sõitis üle katuse9. jaanuaril veidi enne kella 12 oli Jõgeva vallas Painkülas sõitnud auto üle katuse.Päästjad likvideerisid kaubiku süttimise ohu. Juht õnnetuses viga ei saanud.Vanainimene vajas päästjate abi9. jaanuaril kell 11.27 kutsuti päästjad Tartus Turu tänavale, kus helistaja ei pääsenud vanainimese juurde sisse.Päästjad avasid ukse ning leidsid korterist inimese, kes ei saanud enam ise voodist püsti. Kiirabi tegeles patsiendiga edasi.


Veebikelmid põhjustasid mullu üle viie miljoni euro kahjuTALLINN, 11. jaanuar, BNS - Eesti inimestelt püütakse raha välja kelmitada petukõnede, õngitsussõnumite ja võltsitud veebilehtede abil - eelmisel aastal teatati politseile 740 korral investeerimise või pangapettusest, mille kogukahjud on veidi üle viie miljoni euro.
Möödunud aastal teatati politseile investeerimispettustest 267 korral, mille kahjud on veidi üle kolme miljoni euro ja pangapettustest anti teada pea 473 korral, kogukahjuga ligi kaks miljonit eurot.
Põhja prefektuuri kriminaalbüroo juht Urmet Tambre rääkis, et eelmisel aastal langes kelmide ohvriks keskmiselt kaks inimest päevas ja vaibumise märke pettuste levikust ei ole. „Pea kõik pettused tehakse Eesti inimestele mujalt riikidest, mistõttu kelmide peatamine siit ei ole võimalik ja ka kaotatud raha tagasisaamine on praktiliselt võimatu. Välja petetud raha liigub kiirelt pankade ja erinevate kontode vahel ning see võetakse lõpuks välisriikides sularahas välja või suunatakse krüptorahasse. Erandjuhtudel on raha tagasi saadud siis, kui inimene sai koheselt aru, et langes pettuse ohvriks ja võttis ülekande peatamiseks kiirelt ühendust oma kodupangaga. Inimestel endil tuleb olla väga hoolas oma andmetega, et mitte sattuda pettuse ohvriks ja kaotada oma raha,“ lisas Tambre.
Võrreldes pangapettustega oli investeerimispettusi pea poole võrra vähem, kuid kogukahju on ligi miljon eurot suurem. „Internetis leiduvaid investeerimise ja kauplemise petulehti on lõputult ning soovitan kõikidel alustavatel investoritel pöörduda oma kodupanga poole, sest sealt saab vajalikud algteadmised ja soovitusi investeerimiseks. Samuti ei tasu uskuda teile väidetava investeerimispakkumisega helistanud või kirjutanud inimest, kes pakub vestluse käigus hea tootlikkusega investeerimisvõimalust või investeeringunõustaja kontakti, kes aitab teha esimese tehingu. Üldiselt see „hea nõu“ lõppeb suure kahjuga,“ rääkis ta.
Levinum pangapettus oli petukõne, kus kelm esitles end pangatöötajana, politseinikuna või Google assistendina eesmärgiga inimeselt kätte saada Smart-ID või Mobiil-ID PIN-koode. Pangapettuste seas on ka õngitsussõnumeid ja e-kirju, mida kelmid saatsid pankade või teiste asutuste nimel. Nende õngitsussõnumite ja e-kirjade juurde oli lisatud link, mis suunas inimese näiliselt panga või asutuse lehele, kus paluti inimesel oma kontole sisse logida või sisestada oma krediitkaardiga seotud andmeid. Tegelikkuses avanes selle lingiga petuleht.
„Eelmainitud pettuste liigid ei ole ainukesed, mis Eestis levivad, neid on paraku rohkemgi ja ka kahjud on kordades suuremad. Inimestel tuleb olla tähelepanelik, sest kelmid mõtlevad pidevalt välja uus skeeme, millega välja petta raha või andmeid,“ ütles Tambre.
Politseinik tänab tähelepanelikke inimesi, kes koheselt ka politseid kahtlasest pettusest teavitasid. „Tänu nendele inimestele saime koostöös pankadega ja teiste asutustega koheselt hoiatada ka teisi, ära hoida tuhandetesse küündivaid kahjusid ja parema ettekujutuse pettuse levikust.“
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Veebikelmid põhjustasid mullu üle viie miljoni euro kahjuEesti inimestelt püütakse raha välja kelmitada petukõnede, õngitsussõnumite ja võltsitud veebilehtede abil - eelmisel aastal teatati politseile 740 korral investeerimise või pangapettusest, mille kogukahjud on veidi üle viie miljoni euro.Möödunud aastal teatati politseile investeerimispettustest 267 korral, mille kahjud on veidi üle kolme miljoni euro ja pangapettustest anti teada pea 473 korral, kogukahjuga ligi kaks miljonit eurot.
Põhja prefektuuri kriminaalbüroo juht Urmet Tambre rääkis, et eelmisel aastal langes kelmide ohvriks keskmiselt kaks inimest päevas ja vaibumise märke pettuste levikust ei ole.
«Pea kõik pettused tehakse Eesti inimestele mujalt riikidest, mistõttu kelmide peatamine siit ei ole võimalik ja ka kaotatud raha tagasisaamine on praktiliselt võimatu. Välja petetud raha liigub kiirelt pankade ja erinevate kontode vahel ning see võetakse lõpuks välisriikides sularahas välja või suunatakse krüptorahasse. Erandjuhtudel on raha tagasi saadud siis, kui inimene sai koheselt aru, et langes pettuse ohvriks ja võttis ülekande peatamiseks kiirelt ühendust oma kodupangaga. Inimestel endil tuleb olla väga hoolas oma andmetega, et mitte sattuda pettuse ohvriks ja kaotada oma raha,» lisas Tambre.
Võrreldes pangapettustega oli investeerimispettusi pea poole võrra vähem, kuid kogukahju on ligi miljon eurot suurem.
«Internetis leiduvaid investeerimise ja kauplemise petulehti on lõputult ning soovitan kõikidel alustavatel investoritel pöörduda oma kodupanga poole, sest sealt saab vajalikud algteadmised ja soovitusi investeerimiseks. Samuti ei tasu uskuda teile väidetava investeerimispakkumisega helistanud või kirjutanud inimest, kes pakub vestluse käigus hea tootlikkusega investeerimisvõimalust või investeeringunõustaja kontakti, kes aitab teha esimese tehingu. Üldiselt see «hea nõu» lõppeb suure kahjuga,» rääkis ta.
Levinum pangapettus oli petukõne, kus kelm esitles end pangatöötajana, politseinikuna või Google assistendina eesmärgiga inimeselt kätte saada Smart-ID või Mobiil-ID PIN-koode. Pangapettuste seas on ka õngitsussõnumeid ja e-kirju, mida kelmid saatsid pankade või teiste asutuste nimel. Nende õngitsussõnumite ja e-kirjade juurde oli lisatud link, mis suunas inimese näiliselt panga või asutuse lehele, kus paluti inimesel oma kontole sisse logida või sisestada oma krediitkaardiga seotud andmeid. Tegelikkuses avanes selle lingiga petuleht.
«Eelmainitud pettuste liigid ei ole ainukesed, mis Eestis levivad, neid on paraku rohkemgi ja ka kahjud on kordades suuremad. Inimestel tuleb olla tähelepanelik, sest kelmid mõtlevad pidevalt välja uus skeeme, millega välja petta raha või andmeid,» ütles Tambre.
Politseinik tänab tähelepanelikke inimesi, kes koheselt ka politseid kahtlasest pettusest teavitasid. «Tänu nendele inimestele saime koostöös pankadega ja teiste asutustega koheselt hoiatada ka teisi, ära hoida tuhandetesse küündivaid kahjusid ja parema ettekujutuse pettuse levikust.»


Politsei: Kelmuse ohvriks langemisest päästab inimese enda nutikusEesti inimestelt püütakse raha välja kelmitada petukõnede, õngitsussõnumite ja võltsitud veebilehtede abil. Eelmisel aastal teatati politseile 740 korral investeerimise või pangapettusest, mille kogukahjud on veidi üle 5 miljoni euro.
Möödunud aastal teatati politseile investeerimispettustest 267 korral, mille kahjud on veidi üle 3 miljoni euro ja pangapettustest anti teada pea 473 korral, kogukahjuga ligi 2 miljonit eurot.
Põhja prefektuuri kriminaalbüroo juht Urmet Tambre rääkis, et eelmisel aastal langes kelmide ohvriks keskmiselt kaks inimest päevas ja vaibumise märke pettuste levikust ei ole. „Pea kõik pettused tehakse Eesti inimestele mujalt riikidest, mistõttu kelmide peatamine siit ei ole võimalik ja ka kaotatud raha tagasisaamine on praktiliselt võimatu. Välja petetud raha liigub kiirelt pankade ja erinevate kontode vahel ning see võetakse lõpuks välisriikides sularahas välja või suunatakse krüptorahasse. Erandjuhtudel on raha tagasi saadud siis, kui inimene sai koheselt aru, et langes pettuse ohvriks ja võttis ülekande peatamiseks kiirelt ühendust oma kodupangaga. Inimestel endil tuleb olla väga hoolas oma andmetega, et mitte sattuda pettuse ohvriks ja kaotada oma raha,“ lisas Tambre.
Võrreldes pangapettustega oli investeerimispettusi pea poole võrra vähem, kuid kogukahju on ligi miljon eurot suurem. „Internetis leiduvaid investeerimise ja kauplemise petulehti on lõputult ning soovitan kõikidel alustavatel investoritel pöörduda oma kodupanga poole, sest sealt saab vajalikud algteadmised ja soovitusi investeerimiseks. Samuti ei tasu uskuda teile väidetava investeerimispakkumisega helistanud või kirjutanud inimest, kes pakub vestluse käigus hea tootlikkusega investeerimisvõimalust või investeeringunõustaja kontakti, kes aitab teha esimese tehingu. Üldiselt see „hea nõu“ lõppeb suure kahjuga,“ rääkis ta.
Levinum pangapettus oli petukõne, kus kelm esitles end pangatöötajana, politseinikuna või Google assistendina, eesmärgiga inimeselt kätte saada Smart-ID või Mobiil-ID PIN-koode. Pangapettuste seas on ka õngitsussõnumeid ja e-kirju, mida kelmid saatsid pankade või teiste asutuste nimel. Nende õngitsussõnumite ja e-kirjade juurde oli lisatud link, mis suunas inimese näiliselt panga või asutuse lehele, kus paluti inimesel oma kontole sisse logida või sisestada oma krediitkaardiga seotud andmeid. Tegelikkuses avanes selle lingiga petuleht.
„Eelmainitud pettuste liigid ei ole ainukesed, mis Eestis levivad, neid on paraku rohkemgi ja ka kahjud on kordades suuremad. Inimestel tuleb olla tähelepanelik, sest kelmid mõtlevad pidevalt välja uus skeeme, millega välja petta raha või andmeid,“ ütles Tambre.
Politseinik tänab tähelepanelikke inimesi, kes koheselt ka politseid kahtlasest pettusest teavitasid. „Tänu nendele inimestele saime koostöös pankadega ja teiste asutustega koheselt hoiatada ka teisi, ära hoida tuhandetesse küündivaid kahjusid ja parema ettekujutuse pettuse levikust.“
Näiteid kelmustest ja soovitusi, kuidas end kelmide eest kaitsta leiab politsei veebilehelt.
Ole ka nende tuhandete inimeste seas ja lae nutiseadmesse alla Riigi Infosüsteemide Ameti Encrypted DNS äpp, mis aitab libalehtedele sattumise võimalust vähendada ja blokeerib teadaolevate ohtlike veebilehekülgede külastamise. Äpi kohta saab rohkem infot siit.


Politsei: Kelmuse ohvriks langemisest päästab inimese enda nutikusEesti inimestelt püütakse raha välja kelmitada petukõnede, õngitsussõnumite ja võltsitud veebilehtede abil. Eelmisel aastal teatati politseile 740 korral investeerimise või pangapettusest, mille kogukahjud on veidi üle 5 miljoni euro.
Möödunud aastal teatati politseile investeerimispettustest 267 korral, mille kahjud on veidi üle 3 miljoni euro ja pangapettustest anti teada pea 473 korral, kogukahjuga ligi 2 miljonit eurot.
Põhja prefektuuri kriminaalbüroo juht Urmet Tambre rääkis, et eelmisel aastal langes kelmide ohvriks keskmiselt kaks inimest päevas ja vaibumise märke pettuste levikust ei ole. „Pea kõik pettused tehakse Eesti inimestele mujalt riikidest, mistõttu kelmide peatamine siit ei ole võimalik ja ka kaotatud raha tagasisaamine on praktiliselt võimatu. Välja petetud raha liigub kiirelt pankade ja erinevate kontode vahel ning see võetakse lõpuks välisriikides sularahas välja või suunatakse krüptorahasse. Erandjuhtudel on raha tagasi saadud siis, kui inimene sai koheselt aru, et langes pettuse ohvriks ja võttis ülekande peatamiseks kiirelt ühendust oma kodupangaga. Inimestel endil tuleb olla väga hoolas oma andmetega, et mitte sattuda pettuse ohvriks ja kaotada oma raha,“ lisas Tambre.
LOE KA:
Nädalavahetuse krimikroonika: kaks löömingut ja jalgrattavargus
Läänlane kaotas veebikelmile 500, hiidlane 7522 eurot
Võrreldes pangapettustega oli investeerimispettusi pea poole võrra vähem, kuid kogukahju on ligi miljon eurot suurem. „Internetis leiduvaid investeerimise ja kauplemise petulehti on lõputult ning soovitan kõikidel alustavatel investoritel pöörduda oma kodupanga poole, sest sealt saab vajalikud algteadmised ja soovitusi investeerimiseks. Samuti ei tasu uskuda teile väidetava investeerimispakkumisega helistanud või kirjutanud inimest, kes pakub vestluse käigus hea tootlikkusega investeerimisvõimalust või investeeringunõustaja kontakti, kes aitab teha esimese tehingu. Üldiselt see „hea nõu“ lõppeb suure kahjuga,“ rääkis ta.
Levinum pangapettus oli petukõne, kus kelm esitles end pangatöötajana, politseinikuna või Google assistendina, eesmärgiga inimeselt kätte saada Smart-ID või Mobiil-ID PIN-koode. Pangapettuste seas on ka õngitsussõnumeid ja e-kirju, mida kelmid saatsid pankade või teiste asutuste nimel. Nende õngitsussõnumite ja e-kirjade juurde oli lisatud link, mis suunas inimese näiliselt panga või asutuse lehele, kus paluti inimesel oma kontole sisse logida või sisestada oma krediitkaardiga seotud andmeid. Tegelikkuses avanes selle lingiga petuleht.
„Eelmainitud pettuste liigid ei ole ainukesed, mis Eestis levivad, neid on paraku rohkemgi ja ka kahjud on kordades suuremad. Inimestel tuleb olla tähelepanelik, sest kelmid mõtlevad pidevalt välja uus skeeme, millega välja petta raha või andmeid,“ ütles Tambre.
Politseinik tänab tähelepanelikke inimesi, kes koheselt ka politseid kahtlasest pettusest teavitasid. „Tänu nendele inimestele saime koostöös pankadega ja teiste asutustega koheselt hoiatada ka teisi, ära hoida tuhandetesse küündivaid kahjusid ja parema ettekujutuse pettuse levikust.“
Näiteid kelmustest ja soovitusi, kuidas end kelmide eest kaitsta leiab politsei veebilehelt.
Ole ka nende tuhandete inimeste seas ja lae nutiseadmesse alla Riigi Infosüsteemide Ameti Encrypted DNS äpp, mis aitab libalehtedele sattumise võimalust vähendada ja blokeerib teadaolevate ohtlike veebilehekülgede külastamise. Äpi kohta saab rohkem infot siit.


Kelmuse ohvriks langemisest päästab inimese enda nutikus, eelmisel aastal langes kelmide ohvriks keskmiselt kaks inimest päevasEesti inimestelt püütakse raha välja kelmitada petukõnede, õngitsussõnumite ja võltsitud veebilehtede abil. Eelmisel aastal teatati politseile 740 korral investeerimise või pangapettusest, mille kogukahjud on veidi üle 5 miljoni euro.
Möödunud aastal teatati politseile investeerimispettustest 267 korral, mille kahjud on veidi üle 3 miljoni euro ja pangapettustest anti teada pea 473 korral, kogukahjuga ligi 2 miljonit eurot.
Vaibumise märke pettuste levikust ei ole
Põhja prefektuuri kriminaalbüroo juht Urmet Tambre rääkis, et eelmisel aastal langes kelmide ohvriks keskmiselt kaks inimest päevas ja vaibumise märke pettuste levikust ei ole.
„Pea kõik pettused tehakse Eesti inimestele mujalt riikidest, mistõttu kelmide peatamine siit ei ole võimalik ja ka kaotatud raha tagasisaamine on praktiliselt võimatu. Välja petetud raha liigub kiirelt pankade ja erinevate kontode vahel ning see võetakse lõpuks välisriikides sularahas välja või suunatakse krüptorahasse. Erandjuhtudel on raha tagasi saadud siis, kui inimene sai koheselt aru, et langes pettuse ohvriks ja võttis ülekande peatamiseks kiirelt ühendust oma kodupangaga. Inimestel endil tuleb olla väga hoolas oma andmetega, et mitte sattuda pettuse ohvriks ja kaotada oma raha,“ lisas Tambre.
Võrreldes pangapettustega oli investeerimispettusi pea poole võrra vähem, kuid kogukahju on ligi miljon eurot suurem. „Internetis leiduvaid investeerimise ja kauplemise petulehti on lõputult ning soovitan kõikidel alustavatel investoritel pöörduda oma kodupanga poole, sest sealt saab vajalikud algteadmised ja soovitusi investeerimiseks. Samuti ei tasu uskuda teile väidetava investeerimispakkumisega helistanud või kirjutanud inimest, kes pakub vestluse käigus hea tootlikkusega investeerimisvõimalust või investeeringunõustaja kontakti, kes aitab teha esimese tehingu. Üldiselt see „hea nõu“ lõppeb suure kahjuga,“ rääkis ta.
Levinum pangapettus oli petukõne
Levinum pangapettus oli petukõne, kus kelm esitles end pangatöötajana, politseinikuna või Google assistendina, eesmärgiga inimeselt kätte saada Smart-ID või Mobiil-ID PIN-koode. Pangapettuste seas on ka õngitsussõnumeid ja e-kirju, mida kelmid saatsid pankade või teiste asutuste nimel.
Nende õngitsussõnumite ja e-kirjade juurde oli lisatud link, mis suunas inimese näiliselt panga või asutuse lehele, kus paluti inimesel oma kontole sisse logida või sisestada oma krediitkaardiga seotud andmeid. Tegelikkuses avanes selle lingiga petuleht.
„Eelmainitud pettuste liigid ei ole ainukesed, mis Eestis levivad, neid on paraku rohkemgi ja ka kahjud on kordades suuremad. Inimestel tuleb olla tähelepanelik, sest kelmid mõtlevad pidevalt välja uus skeeme, millega välja petta raha või andmeid,“ ütles Tambre.
Politseinik tänab tähelepanelikke inimesi, kes koheselt ka politseid kahtlasest pettusest teavitasid. „Tänu nendele inimestele saime koostöös pankadega ja teiste asutustega koheselt hoiatada ka teisi, ära hoida tuhandetesse küündivaid kahjusid ja parema ettekujutuse pettuse levikust.“
Näiteid kelmustest ja soovitusi, kuidas end kelmide eest kaitsta leiab politsei veebilehelt.
Ole ka nende tuhandete inimeste seas ja lae nutiseadmesse alla Riigi Infosüsteemide Ameti Encrypted DNS äpp, mis aitab libalehtedele sattumise võimalust vähendada ja blokeerib teadaolevate ohtlike veebilehekülgede külastamise. Äpi kohta saab rohkem infot siit.


KUIDAS OLLA NUTIKAS? Kelmuse ohvriks langemisest päästab inimese enda nutikusEesti inimestelt püütakse raha välja kelmitada petukõnede, õngitsussõnumite ja võltsitud veebilehtede abil. Eelmisel aastal teatati politseile 740 korral investeerimise või pangapettusest, mille kogukahjud on veidi üle 5 miljoni euro.
Möödunud aastal teatati politseile investeerimispettustest 267 korral, mille kahjud on veidi üle 3 miljoni euro ja pangapettustest anti teada pea 473 korral, kogukahjuga ligi 2 miljonit eurot.
Põhja prefektuuri kriminaalbüroo juht Urmet Tambre rääkis, et eelmisel aastal langes kelmide ohvriks keskmiselt kaks inimest päevas ja vaibumise märke pettuste levikust ei ole. „Pea kõik pettused tehakse Eesti inimestele mujalt riikidest, mistõttu kelmide peatamine siit ei ole võimalik ja ka kaotatud raha tagasisaamine on praktiliselt võimatu. Välja petetud raha liigub kiirelt pankade ja erinevate kontode vahel ning see võetakse lõpuks välisriikides sularahas välja või suunatakse krüptorahasse. Erandjuhtudel on raha tagasi saadud siis, kui inimene sai koheselt aru, et langes pettuse ohvriks ja võttis ülekande peatamiseks kiirelt ühendust oma kodupangaga. Inimestel endil tuleb olla väga hoolas oma andmetega, et mitte sattuda pettuse ohvriks ja kaotada oma raha,“ lisas Tambre.
Võrreldes pangapettustega oli investeerimispettusi pea poole võrra vähem, kuid kogukahju on ligi miljon eurot suurem. „Internetis leiduvaid investeerimise ja kauplemise petulehti on lõputult ning soovitan kõikidel alustavatel investoritel pöörduda oma kodupanga poole, sest sealt saab vajalikud algteadmised ja soovitusi investeerimiseks. Samuti ei tasu uskuda teile väidetava investeerimispakkumisega helistanud või kirjutanud inimest, kes pakub vestluse käigus hea tootlikkusega investeerimisvõimalust või investeeringunõustaja kontakti, kes aitab teha esimese tehingu. Üldiselt see „hea nõu“ lõppeb suure kahjuga,“ rääkis ta.
Levinum pangapettus oli petukõne, kus kelm esitles end pangatöötajana, politseinikuna või Google assistendina, eesmärgiga inimeselt kätte saada Smart-ID või Mobiil-ID PIN-koode. Pangapettuste seas on ka õngitsussõnumeid ja e-kirju, mida kelmid saatsid pankade või teiste asutuste nimel. Nende õngitsussõnumite ja e-kirjade juurde oli lisatud link, mis suunas inimese näiliselt panga või asutuse lehele, kus paluti inimesel oma kontole sisse logida või sisestada oma krediitkaardiga seotud andmeid. Tegelikkuses avanes selle lingiga petuleht.
„Eelmainitud pettuste liigid ei ole ainukesed, mis Eestis levivad, neid on paraku rohkemgi ja ka kahjud on kordades suuremad. Inimestel tuleb olla tähelepanelik, sest kelmid mõtlevad pidevalt välja uus skeeme, millega välja petta raha või andmeid,“ ütles Tambre.
Politseinik tänab tähelepanelikke inimesi, kes koheselt ka politseid kahtlasest pettusest teavitasid. „Tänu nendele inimestele saime koostöös pankadega ja teiste asutustega koheselt hoiatada ka teisi, ära hoida tuhandetesse küündivaid kahjusid ja parema ettekujutuse pettuse levikust.“
Näiteid kelmustest ja soovitusi, kuidas end kelmide eest kaitsta leiab politsei veebilehelt.
Ole ka nende tuhandete inimeste seas ja lae nutiseadmesse alla Riigi Infosüsteemide Ameti Encrypted DNS äpp, mis aitab libalehtedele sattumise võimalust vähendada ja blokeerib teadaolevate ohtlike veebilehekülgede külastamise.
Äpi kohta saab rohkem infot siit.


Saaremaa suurettevõtja tunnistas: seis on nii, et sain kriminaalkahtlustuseSaaremaa kinnisvara suurärimees Tullio Liblik tunnistas Äripäeva raadio hommikuprogrammis, et sai paar kuud tagasi kriminaalkahtlustuse.
Selle kahtlustuse ja uurimise on üle võtnud Euroopa Prokuratuur. Nimelt puudutab asi Kuressaare WOW keskuse kriminaalasja. Kriminaalasi alustati Eesti kriminaalpolitsei poolt soodustuskelmuse kahtluse kontrollimiseks.


Politsei:  kelmuse ohvriks langemisest päästab inimese enda nutikusFoto: Shutterstock
Eesti inimestelt püütakse raha välja kelmitada petukõnede, õngitsussõnumite ja võltsitud veebilehtede abil. Eelmisel aastal teatati politseile 740 korral investeerimise või pangapettusest, mille kogukahjud on veidi üle 5 miljoni euro.
Möödunud aastal teatati politseile investeerimispettustest 267 korral, mille kahjud on veidi üle 3 miljoni euro ja pangapettustest anti teada pea 473 korral, kogukahjuga ligi 2 miljonit eurot.
Põhja prefektuuri kriminaalbüroo juht Urmet Tambre rääkis, et eelmisel aastal langes kelmide ohvriks keskmiselt kaks inimest päevas ja vaibumise märke pettuste levikust ei ole. „Pea kõik pettused tehakse Eesti inimestele mujalt riikidest, mistõttu kelmide peatamine siit ei ole võimalik ja ka kaotatud raha tagasisaamine on praktiliselt võimatu. Välja petetud raha liigub kiirelt pankade ja erinevate kontode vahel ning see võetakse lõpuks välisriikides sularahas välja või suunatakse krüptorahasse. Erandjuhtudel on raha tagasi saadud siis, kui inimene sai koheselt aru, et langes pettuse ohvriks ja võttis ülekande peatamiseks kiirelt ühendust oma kodupangaga. Inimestel endil tuleb olla väga hoolas oma andmetega, et mitte sattuda pettuse ohvriks ja kaotada oma raha,“ lisas Tambre.
Võrreldes pangapettustega oli investeerimispettusi pea poole võrra vähem, kuid kogukahju on ligi miljon eurot suurem. „Internetis leiduvaid investeerimise ja kauplemise petulehti on lõputult ning soovitan kõikidel alustavatel investoritel pöörduda oma kodupanga poole, sest sealt saab vajalikud algteadmised ja soovitusi investeerimiseks. Samuti ei tasu uskuda teile väidetava investeerimispakkumisega helistanud või kirjutanud inimest, kes pakub vestluse käigus hea tootlikkusega investeerimisvõimalust või investeeringunõustaja kontakti, kes aitab teha esimese tehingu. Üldiselt see „hea nõu“ lõppeb suure kahjuga,“ rääkis ta.
Levinum pangapettus oli petukõne, kus kelm esitles end pangatöötajana, politseinikuna või Google assistendina, eesmärgiga inimeselt kätte saada Smart-ID või Mobiil-ID PIN-koode. Pangapettuste seas on ka õngitsussõnumeid ja e-kirju, mida kelmid saatsid pankade või teiste asutuste nimel. Nende õngitsussõnumite ja e-kirjade juurde oli lisatud link, mis suunas inimese näiliselt panga või asutuse lehele, kus paluti inimesel oma kontole sisse logida või sisestada oma krediitkaardiga seotud andmeid. Tegelikkuses avanes selle lingiga petuleht.
„Eelmainitud pettuste liigid ei ole ainukesed, mis Eestis levivad, neid on paraku rohkemgi ja ka kahjud on kordades suuremad. Inimestel tuleb olla tähelepanelik, sest kelmid mõtlevad pidevalt välja uus skeeme, millega välja petta raha või andmeid,“ ütles Tambre.
Politseinik tänab tähelepanelikke inimesi, kes koheselt ka politseid kahtlasest pettusest teavitasid. „Tänu nendele inimestele saime koostöös pankadega ja teiste asutustega koheselt hoiatada ka teisi, ära hoida tuhandetesse küündivaid kahjusid ja parema ettekujutuse pettuse levikust.“
Näiteid kelmustest ja soovitusi, kuidas end kelmide eest kaitsta leiab politsei veebilehelt.
Ole ka nende tuhandete inimeste seas ja lae nutiseadmesse alla Riigi Infosüsteemide Ameti Encrypted DNS äpp, mis aitab libalehtedele sattumise võimalust vähendada ja blokeerib teadaolevate ohtlike veebilehekülgede külastamise. Äpi kohta saab rohkem infot siit.