Uued petukirjad vajutavad õigetele punktidele: pettur esitleb end Putini vastasena Venemaal„Mul on teraskastis 3 550 000 eurot ja abi eest annan 150 000 eurot teile!“ anub väidetavalt Venemaal elav kahe lapse ema e-kirjas. Pealtnäha lihtsast petukirjast alguse saanud kirjavahetus viib rahvusvahelise kurjategijate võrgustikuni, millega on seotud Inglismaal registreeritud ettevõtte veebileht, Prantsusmaal asuv kontakttelefon ja Serbias raha ootav pangakonto.
5. septembri õhtul potsatab minu Maalehe tööpostkasti kiri Anna Aleksandrovitšilt. Lühike kiri annab aimu, et inimene on hirmul ja vajab abi. Vastan kirjale küsimusega, et mis muret valmistab.
Järgmisel päeval saan Annalt uue kirja koos kolme fotoga.
„Palun andke andeks, kui see kiri häirib teie rahu, isiklikku poliitikat ja moraali. Lubage mul tutvustada end proua Anna Aleksandrovitšina, 36aastane, kahe 7- ja 3aastase poisi üksikema. Õppisin Šotimaal ja olen Venemaa kodanik Krasnodarist. Elan ja juhin oma pagari- ja saematerjaliäri Moskvas. Aastate jooksul nautisin oma elu ja perekonda ning teenisin enda ärist tohutut kasumit kuni Ukraina invasioonini meie hullu ja haige presidendi Vladimir Putini käsul,“ alustab ta teist kirja.
Ilmselt masintõlke abil koostatud kiri ei jäta teist muljet kui pettus. Tekib hasart, et kuhu see kõik lõpuks välja jõuab. Kuidas petturid tegutsevad? Kuidas neil ikkagi õnnestub inimesi konksu otsa meelitada? Kas see on rahvusvaheline petuskeem ja kuhu selle juured välja viivad?
Anna Alex
Adressaat: Tarmo Michelson
Tere,
Tere, minu nimi on Anna Aleksandrovitš, sain teie kontakti teie ettevõtte veebist, meeldiv kohtumine, tahaksin teiega midagi väga olulist arutada. Loodan teilt vastust kuulda
Anna
Tarmo Michelson
Tere, Anna!
Mis Teile muret valmistab?
Kõike head!
Tarmo
Teraskast on ohutus kohas
Lõuna prefektuuri sotsiaalmeedia valdkonna politseikapten Maarja Punak pakkus lahkelt oma abi petuskeemi paremaks mõistmiseks.
Ta lausub kirja alguse peale, et pettur vajutab õigetele valupunktidele, rääkides sellest, kui halb on Putin ja Ukrainas toimuv sõda. „Pettur on analüüsinud seda, mis võib inimesele korda minna. Piltide saatmisega ta tahab ta tekitada usaldusväärsust, et on naine,“ selgitab Punak.
Anna jätkab oma teist kirja kirjeldusega raskest elust Venemaal ja jõuamegi loo tuumani: „Mul on teraskasti pakitud kokku 3 550 000 eurot koos isiklike ja perekonna dokumentidega, mille olen teile seda kirja kirjutades andnud Ameerika turva- ja laevandusfirmale. Teraskast on Venemaalt lahkunud ja nüüd ohutus kohas. Ameerika turva- ja transpordifirma ootab, et annaksin kontaktaadressi, kuhu saab lõpuks teraskarbi minu juhiste järgi kohale toimetada. Praegu palun teie tuge ja abi, et hoiaksite kasti minu jaoks turvalisena, kuni ma peagi tee teie riiki leian. Teie abi eest pakun teile 150 000 eurot ja kulutan 500 000 eurot Venemaa–Ukraina sõja ohvrite heaks.“
Kirjale lisatud fotodest tunneb ära, et ühel pildil poseerib naisterahvas Venemaal Kaliningradis. Teiste piltide tegemise asukohti tuvastada ei õnnestu ja ka naisest endast pilte internetis ei leidu. Kõikide laekunud kirjade IP-aadress viitab, nagu oleks need teele pandud Ameerikast California osariigist.
Punak jätkab: „Mõelge, kui on üksik mees, kellel pole suurt sõpruskonda. Võib-olla otsibki endale elukaaslast või kirjasõpra ja siis saab sellise kirja. Vaatab pilte, et ilus naine, ja mõtleb, et äkki see naine on valmis ka suhteks.“
Ta oletab, et piltidel tegelikult oleval naisel pole tõenäoliselt aimugi, et tema fotosid kasutatakse petuskeemis.
Anna Alexandrovich
Tere,
Tere päevast ja kuidas naudite hetkel oma riigi rahulikku õhkkonda? Loodan, et kohtute selle kirjaga tervena ja leiate aega selle lugemiseks.
Palun andke andeks, kui see kiri häirib teie rahu, isiklikku poliitikat ja moraali, lubage mul tutvustada end proua Anna Aleksandrovitšina, 36-aastane, kahe 7- ja 3-aastase poisi üksikema. Õppisin Šotimaal ja olen kodanik. Venemaa Krasnodari territooriumilt. Elan ja juhin oma pagari- ja saematerjaliäri Moskvas. Aastate jooksul nautisin oma elu ja perekonda ning teenisin oma ärist tohutut kasumit kuni Ukraina invasioonini meie hullu ja haige presidendi Vladimir Putini käsul.
Kuna kogu maailm teab, et meil siin Venemaal on presidendiks kehastunud kurat, siis mitte iga venelane ei toeta seda meest kurjade mõtetega, siis kui tead Venemaast rohkem, siis tead, et peale Ukraina sissetungi on seal üks paljudes. Paljudes Venemaa linnades toimusid sõjavastased meeleavaldused ja paljud inimesed, sealhulgas mina, arreteeriti ja vangistati Ukraina sõja vastu protestimise eest.
Hetkel ei ole Venemaa ettevõtetes kodu- ega välismaal kõik hästi pärast seda, kui pea kõik Euroopa riigid, NATO ja Ameerika kehtestasid Venemaale ja Vladimir Putinile mitmeid sanktsioone. Pärast sanktsioonide negatiivset mõju Venemaale on nii mõnigi ettevõte oma tegevuse lõpetamas ja Venemaalt lahkumas, sest majandus ja valuuta on sanktsioonidest juba sandiks saanud.
Tahaksin teiega täna ühendust võtta, et taotleda teie välispartnerlust ja toetust, kuna mind on nädala jooksul mitu korda vahistatud ja praegu on Putini võimud minu passi konfiskeerinud, et takistada mul riigist lahkumist, ja ma ei tea, mida järgmine plaan puudutab mind, nii et kavatsen kolida oma perega ükskõik millisesse riiki Euroopas või väljaspool Euroopat ning alustada uues riigis uut elu ja äri, kuna sanktsioonid näivad olevat äritegevusele suuremat mõju avaldavat. Venemaa lähinädalatel ja kuudel.
Mul on teraskasti pakitud kokku 3 550 000 eurot koos isikliku ja perekonna dokumentidega, mille olen teile seda kirja kirjutades andnud Ameerika turva- ja laevandusfirmale, teraskast on Venemaalt lahkunud ja nüüd ohutu , Ameerika turva- ja transpordifirma ootab, et ma annaksin kontaktaadressi, kuhu saab lõpuks teraskarbi minu juhiste järgi kohale toimetada.
Praegu palun teie tuge ja abi, et saada ja kinnitada teraskast Ameerika turva- ja laevandusfirmalt ning hoida kasti minu jaoks turvalisena, kuni ma peagi tee teie riiki leian. Teie abi eest pakun teile abi eest 150 000 eurot ja kulutan 500 000 eurot Venemaa-Ukraina sõja ohvrite heaks.
Loodan, et vastate minu palvele positiivselt ega kohtle mind kunagi kurja Venemaa presidendi pärast.
Ette tänades.
Anna
Tarmo Michelson
Aga kuidas ma saan abiks olla? Aitan teid hea meelega!
Kõike head!
Tarmo
Psühholoogiline mõjutamine
Anna jätab teise kirja lõpus mulje, et on justkui väljapääsmatus olukorras, mistõttu pole tal muud võimalust, kui usaldada oma raha ja dokumendid täiesti võõrale inimesele. „Usun oma südames, et te ei kavatse mind reeta ega petta,“ kirjutab ta ja lisab lõppu: „Ette tänades. Anna.“
Punak selgitab, et kui kirja saaja loeb, kuidas teda usaldatakse, siis paneb see teda end hästi tundma. „Sul tekib tahtmine olla nii hea, kuidas ta sind kirjeldab. Pettur paneb end ohvri seisu. Ta annab võimu sulle. Ta näitab, et sõltub sinust ja tema õnn on sinu kätes,“ harutab Punak taktikat lahti.
11. septembril saadan Annale taas lühikese vastuse, et aitan meeleldi, aga kuidas?
Kolm tundi hiljem tuleb Annalt kolmas kiri. Ta tänab vastuse eest ja annab teada, et temas on tärganud lootus. „Inimesena võite olla hirmul või mõelda, mis võib selle asja lõpp olla, kas see toob teile ohtu, kuid ma tahan teile kinnitada, et sellega ei kaasne mingit ohtu,“ veenab naine ja annab teada arengutest: „Turvafirma vajab minult ainult selle isiku nime, aadressi ja telefoni, kes minu nimel kasti vastu võtab.“
Kirja lõpus naine tänab ja lõpetab: „Sinu Anna.“
Anna Alexandrovich
Tere,
Tänan teid väga, et leidsite aega mulle kirjutada, ausalt öeldes olete taastanud minus lootuse ja õnne, ma mõtlesin, milline oleks teie vastus minu ettepanekule, kuid praegu on mu meel rahus ja tulevik on lootusrikas.
Palun lubage meil praegu suhelda e-posti teel, see on ohutuskaalutlustel. Ma räägin teiega ja kohtun teiega lähitulevikus ka näost näkku.
Ma tean, et inimestena võite olla hirmul või mõelda, mis võib selle asja lõpp olla, kas see toob teile ohtu, kuid ma tahan teile kinnitada, et sellega ei kaasne mingit ohtu. Pidage meeles, et kastile on kirjas ka minu kui saatja nimi, kui sellega kaasneb risk, poleks ma oma elu säästude (raha) ja karbis olevate oluliste dokumentidega riskinud, seega palun teil oma mõistke, aidake mind vabalt ja ma luban, et te ei pea lõpuks midagi kahetsema.
On tõsi, et sina ja mina pole varem kohtunud, see on usaldusest ja pettumusest, mis viisid mind teie juurde ja ma usun oma südames, et te ei kavatse mind reeta ega petta minu praeguse seisundi tõttu, mis pani mind tehke see raske otsus anda oma raskelt teenitud raha ja olulised dokumendid tundmatule isikule üle.
Teraskast on juba Venemaalt lahkunud, see on väljaspool Venemaad asuva turvatarnefirma valduses, turvafirma vajab minult ainult selle isiku nime, aadressi ja telefoni, kes minu nimel kasti vastu võtab, st. kõik.
Turvatarnefirma kinnitas mulle, et kui ma teatan neile aadressi, telefoninumbri ja teraskarbi vastuvõtva isiku nime, siis nad kolivad kohaletoimetamiseks 3 päeva jooksul, seega palun teil saata mulle oma andmed allpool märgitud;
(1) Teie vastuvõtuaadress
(2) Telefoninumber
(3) Teie täisnimi
Ma hindan teie kiiret vastust sellele kirjale, mis sisaldab teie andmeid, nagu ma eespool mainisin, et saaksin selle turvatarneettevõttele edastada.
Veel kord tänan teid humanitaarse südame eest.
Sinu
Anna
Tarmo Michelson
Tead, ma veidi kardan. Ei tea, kuhu see kõik välja jõuab. Aidata tahan küll. Kas ma olen ainuke, kelle poole te probleemiga pöördusite?
Saadan sulle aadressi: Gildi 3-2, Tartu Telefoninumber on +372 56093042
Kas Anna Alexandrovich on ikka sinu õige nimi? Kas sul on Facebook ka?
Mul on hea meel, et olete sõja vastu!
Ilusat õhtut!
Tarmo
Punak märgib laekunud kolmanda kirja põhjal, et sellise sisuga petukirja polegi veel kohanud. „See võib olla midagi sellist, mida petukirjade saatjad alles töötavad sisse. Teema on aktuaalne. Väga hea keelekasutus ja ettevaatlik pöördumine. Isegi väljapeetud ja viisakad kurjategijad ei kirjuta nii head teksti. Palju tavapärasem on see, et „mul on kohe ja kiiresti abi vaja“. See kiri aga annab hingamisruumi,“ märgib Punak.
Kirjutan Annale vastu: „Tead, ma veidi kardan. Ei tea, kuhu see kõik välja jõuab. Aidata tahan küll. Kas olen ainuke, kelle poole te probleemiga pöördusite?“ Samuti edastan naisele Maalehe Tartu toimetuse aadressi ja hommikul ostetud kõnekaardi telefoninumbri.
12. septembril laekub Annalt neljas kiri, et ta hindab mind südamest ja märgib, et saab vaadata taas lootusrikkalt tulevikku. Samuti annab teada, et edastas mu andmed turvatarnefirmale, kes võtab peatselt ühendust.
„Loodan tõesti teie aususele,“ lõpetab Anna kirja.
Anna Alexandrovich
Tere,
Tere hommikust ja kuidas sul hetkel läheb? Soovin, et teil oleks alati hea tervis.
Tahan teile öelda suur tänu, sest olete tõesti andnud mulle lootust paremateks päevadeks, ausalt öeldes hindan teid südamest.
Olen edastanud Teie andmed turvatarnefirmale, firma võtab Teiega ühendust kogu vajaliku infoga seoses teraskasti kohaletoimetamisega.
Allpool kirjas ettevõtte nimi ja muu teave, kui soovite tarneprotsessi kohta rohkem teada saada või tarnefirmaga suhelda, saate ettevõttega ühendust võtta meili või watsapi kaudu.
Ettevõtte nimi: Link Reach Wide kohaletoimetamise teenus
Telefon: +33 6 35 60 75 32
Watsapp: +33 6 35 60 75 32
E-post: customercare@linkreachwide.com
veebisait: www.linkreachwide.com
Loodan tõesti teie aususele ja usun, et teie koostööga saavutame selles küsimuses edu.
Anna
Eesmärk välja petta 1245 eurot
Järgmisel päeval jõuabki e-postkasti kiri ettevõttelt Link Reach Wide. Kõik näeb ametlik välja. Kirjas antakse inglise keeles teada, et proua Anna Aleksandrovitši saadetis on valmis pandud, et toimetada see minu märgitud aadressile.
Asja juures on aga üks „aga“. „Teil on vaja maksta 1245 eurot, et saaksime teha saadetise kohustusliku sertifikaadi ja tollivormistuse, mis katab teie saadetise siit kuni teie ukseni,“ seisab kirjas. Lisatud on isegi saadetise punaselt trükitud jälgimiskood, ettevõtte veebilehekülg, telefoninumbrid ning ka saatja nimi: Frederick Jeff. Link Reach Wide Security & Delivery Service.
Jälgimiskoodi sisestamisel on näha, et saadetis on teele pandud Moskvast ja ootab välja saatmist Pariisis asuvast ettevõttest. Tegu on salastatud diplomaatilise pakiga – teraskast, mis kaalub 31,45 kg. Saatmisviisiks Eestisse märgitud õhutransport. Kõik näeb välja autentne. Lehel on ka saatja ehk Anna Aleksandrovitši Venemaa suunakoodiga telefoninumber. Sellel helistades ütleb hääl: „Number ei ole kasutuses.“
Firma Link Reach Wide'i andmetest tuleb välja, et see on registreeritud tänavu 13. juulil. Aadressiks Londonis Chase Side'i tänaval asuva kolmekorruselise maja sviit number 2. Ettevõtte telefoniks on märgitud Prantsusmaa suunakoodiga number. Sellele helistades jõuab kõne automaatvastajasse. Ettevõtte veebilehekülg jätab usaldusväärse mulje.
„Tõenäoline on see, et kui ettevõtte veebileht registreeriti, siis ei hakatud seda kohe kasutama pettuste läbiviimiseks. Veebilehel lasti natuke settida usaldusväärsuse võitmiseks,“ märgib Punak.
Link Reach Wide Delivery Service
We want to inform you that shipment sent by Mrs. Anna Alexandrovic is sent for delivery to your above stated home address.
Today we were about to proceed to your country for the delivery but unfortunately the departure of the package was delayed because your country is among the countries that required shipment statutory certification and clearance for every shipment tagged classified packages.
We hereby wish to notify you that the sum of 1,245 euros ( One Thousand two hundred and forty five euros) is needed from you to enable us to obtain a shipment statutory certification and clearance that will cover your shipment from here to your doorstep.
The delivery will be made within 48 hours after we receive payment from you, so If you are ready to make the stated payment kindly let us know so that we can send you details on how you can send the 1,245 euro to us.
Our website is www.linkreachwide.com and your tracking code is „ LRW01270255 '' for more inquiries you can write to us. or text us via watsapp on +33 6 35 60 75 32.
Your urgent reply is needed.
Federick Jeff.
Link Reach Wide Security & Delivery Service
Laenake sõpradelt või sugulastelt
Punak toob esile, et petturite nõutav summa on kummaline, sest üldjuhul valitakse selline, mille valulävi poleks inimesele liiga kõrge.
„Eestlase jaoks on 1245 eurot liiga suur. Paneb mõtlema, kas käid selle välja või mitte. Mitmetes skeemides küsitakse näiteks 500–600 eurot. Inimene mõtleb, et kui ta selle ära maksab, siis vaeseks ei jää. Maksabki ja jääb rahast ilma,“ räägib Punak.
13. septembril saadan Annale kirja. Näitan välja oma nördimust: „Sa ei öelnud midagi selle kohta, et pean maksma 1245 eurot, et saadetis kätte saada!“
Vähem kui kaks tundi hiljem laekub Annalt vastu pea kahe lehekülje pikkune kiri. Ta annab teada, et on väga häiritud, et minult küsitakse saadetise kohaletoimetamiseks 1245 eurot. Selgitab, et enda meelest tasus ta kõik maksud ja praegu tal rohkem raha pole seoses Venemaale kehtestatud sanktsioonidega ja ka seetõttu, et kogu tema raha on teraskastis.
„Saadetis on praegu Prantsusmaal ja see liigub Prantsusmaalt teie riiki 48 tunni jooksul pärast makse laekumist. Palun, ma palun, et aitaksite mul tasuda seda tasu, mida ettevõte nõudis,“ kirjutab Anna. „Kogu mu lootus on teil. Teil ei pruugi olla piisavalt raha, et maksta. Ehk saate sõpradelt või sugulastelt raha laenata. Kui olete teraskasti kätte saanud, saate selle avada ja sealt raha välja võtta ning arveldada. Olen valmis topelt tagasi maksma sellele, kes teile raha laenab.“
Kirja lõpus seisavad juba read: „Ma kardan, milline võib olla teie vastus. Palun ärge keerake mulle selga, kui vajan teid kõige rohkem. Palvetan, et leiaksite oma südames selle, et mind aidata. Sinu Anna.“
„See peaks ju mõjuma, kui sinu peale mõeldakse ja sinu pärast palvetatakse,“ kostab Punak. Ta nendib, et neid juhtumeid on kamaluga, kus inimesed on vastavalt soovitusele hakanudki raha kokku laenama, ja alles siis, kui raha üle kantud, saavad aru, et on langenud pettuse ohvriks.
Tarmo Michelson
Sain kirja selle saadese kohta sellelt ettevõtelt:
hps://linkreachwide.com/
Sa ei öelnud midagi, et pean maksma 1245€, et saades käe saada. On see ikka tõsi? Arvasin, et pean kasle lihtsalt järgi minema ja saan osa rahast endale.
Kõike ilusat!
Tarmo
Anna Alexandrovich
Tere,
Tere päevast ja kuidas sul täna väljas läheb? See on minu palve, et oleksite turvaline ja terve.
Sain Ameerika turvaveofirmalt teate, et nad on teieni saadetise asjus jõudnud, teatati, et teraskasti teie riiki lubamiseks tuleb tasuda tasu 1245 eurot.
Olen praegu nii häiritud, sest see on teile kindlasti väljakutse, kuna me ei arutanud teie poolt tehtavaid kulutusi, tegelikult tegin teraskasti ettevõttele üleandmisel kõik vajalikud maksed, mida nad nõudsid, kuid ma ei teadnud, et see saadetise kohustusliku sertifitseerimise ja tollivormistuse küsimus kunagi päevakorda tuleb.
Ainus probleem on praegu ettevõtte nõutud tasu, olen praegu väga mures, sest ma tean, et teil võib olla raske sellega toime tulla, kuna see on teile ootamatu kulu, teiseks tean, et teil peab olema oma isiklik probleem, mida tuleb rahaga lahendada, olen ausalt öeldes nüüd mures, sest mul pole siit maksetega tegelemiseks mingeid vahendeid, kuna mu säästud on hetkel tühjad, koos minu riigile kehtestatud sanktsioonidega.
Ma mõistan väga teie seisukohta selles küsimuses, kuid palun teid aidata mind, tehes kõik endast oleneva, et tasuda, et nad liiguksid edasi teie riiki, et tarnida teraskast teile järgmise 48 tunni jooksul.
Usun, et olete jälginud saadetist ettevõtte esitatud teabega, kuna näete, et Pakett on praegu Prantsusmaal ja see liigub Prantsusmaalt teie riiki 48 tunni jooksul pärast makse laekumist. Palun, ma palun, et aitaksite mul tasuda seda tasu, mida ettevõte nõudis.
Ma pole kunagi mõelnud teid häirida rahateemaga ega suruda teid selles küsimuses kuludesse, kuid praeguse seisuga on kogu mu lootus keskendunud teile, et teil ei pruugi olla piisavalt raha, et maksta tasu, mida saate mõnelt oma laenult laenata. sõbrad või sugulased ja kui olete rahakasti kätte saanud, saate selle avada ja sealt raha välja võtta ning arveldada, kellelt raha laenasite, olen valmis topelt tagasi maksma.
Palun, ma palun teid usalduse ja lootusega, nii et palun ärge pöörake mulle selga nüüd, kui ma vajan teid kõige rohkem, ootan teie peatset häid uudiseid,
Ma kardan, milline on teie järgmine vastus, kuid ma palvetan, et leiaksite oma südames selle, et mind aidata.
Sinu
Anna
Vannub oma elu nimel
13. septembri õhtul kirjutan Annale vastu. Eesmärgiga petturist rohkem teada saada. Küsin tema käest, mis on ta päris nimi, kas tal on telefoninumber, sotsiaalmeediakontod ja mis raha see üldse on.
Järgmisel päeval Anna vastab. Saan riielda: „Tundub, et te pole mu sõnumeid korralikult lugenud. Ma ütlesin teile, et raha, mis on kastis, on minu oma. Ütlesin teile oma teises sõnumis, et tegelen puidu- ja pagariäriga. Minu probleem sai alguse Putini-vastase protestiga liitumisest, minu tegevus kui valitsusevastane tõi minu elule ja ärile ohte. Mul ei ole praegu ühtegi aktiivset sotsiaalmeediakontot. Mobiilinumbri katkestasin, kuna valitsus hakkas vestlusi pealt kuulama. Küsisite mu nime, olen üllatunud, sest ma ütlesin teile oma nime teises teile saadetud sõnumis. Minu nimi on Anna Aleksandrovitš,“ kurjustab Anna.
Kui jutt läheb ettevõtte Link Reach Wide peale, kes soovib enne paki väljasaatmist saada 1245 eurot, on Annal ka siin vastus varrukast võtta: „Kas sa tahad öelda, et suur firma asutati tuhandeeurose pettuse pärast?“
Edasi läheb kiri leebemaks. Ta vannub oma elu nimel, et ma ei kahetse, kui teda aitan. Soovib armsat päeva ja ootab minult kirja. Lõpus taas „Sinu Anna“.
Kirjutan kohe vastu. Olen endiselt umbusklik naise identiteedi osas. Palun tal saata kas või pilt kommunaalmaksete kviitungist, kus on peal tema nimi. „Ei taha petta saada,“ märgin lõpuks.
Tund aega hiljem saan Annalt ahastava vastuse. „Mu kallis, palun aidake naist, kes on hädas. Ma tean, et kardate oma rahast ilma jääda, kuid olen teile kinnitanud, et te ei kaota raha,“ üritab Anna veenda. Taas kord rõhutab, et ettevõte on liiga suur, et olla seotud tuhande euro suuruse pettusega, ja kirjutab lõpetuseks: „Ma vannun, et te ei kahetse, et mind aitasite. Palun ja palun aidake mind.“
Saadan ettevõttele Link Reach Wide kirja ja palun edastada kontonumber, kuhu teha ülekanne 1245 eurot.
16. septembri hommikul saan vastuse. Selgub, et pettuse juured viivad Serbiasse. Nimelt palutakse ülekanne teha Belgradis asuva Raiffeiseni panga kontole, mille omanik on Zoran Velizar Knezevic.
„Ärge unustage meile saata maksekviitungit. Pakk toimetatakse teie ukse taha kahe päeva jooksul pärast makse laekumist,“ seisab kirjas, autoriks märgitud Frederick Jeff.
Google’i otsinguga täisnime Zoran Velizar Knezevic ei leia. On küll neid, kelle nimi on Zoran Knezevic, mh Serbia teaduste akadeemia president ja rahvusvahelist karjääri teinud jalgpallur.
Anna pole loobunud. Saadab kaheksanda kirja.
Maarja Punak: „Juba see, et sa esimesele kirjale vastasid, annab neile teadmise, et sind on võimalik mudida. Sellepärast sellised kirjad ongi õngitsuskirjad. Kirjale vastav inimene on otsekui kala, kes näkib, kuid veel ei pruugi olla konksu otsas.“
Kurjategija vahetub
Anna kaheksas kiri algab teisiti kui kõik varasemad. „Kallis Michelson, head päeva teile, loodan, et teie päev läheb hästi. Ma pole teist pärast viimast kirja enam midagi kuulnud,“ läheneb pettur ettevaatlikult. Ta kirjutab, kuidas teda valdab hirm, et midagi juhtub tema raha täis teraskastiga. Palub, et teeksin ikkagi ülekande ära, ja siis, kui kast on jõudnud minuni, saan veenduda, et seal on lisaks rahale tema ja ta laste dokumendid. „Palun aidake mind, aitäh,“ lõpeb kiri.
Punakule hakkab esmalt silma kirja stiil, mis on teistest erinev. Ta selgitab, et petukirjade kirjutajad käivad tööl vahetustega. „Pommitavad inimesi kirjadega ja kui vahetus näiteks kell viis õhtul lõpeb, siis keegi teine jätkab,“ teab ta.
Punak loeb kirjast välja ka seda, et kurjategijatel on juba kiire. Kirjavahetus on kestnud ikkagi kümme päeva. Tulemusteta. „Nüüd on ka lapsed mängus ja sina oledki süüdi, kui jätad inimesed hätta. Sa oled halb mees,“ tõlgendab Punak kirja.
Kui keegi oleks tulnud selle kirjavahetusega politseisse ja teatanud, et tegi ülekande 1245 eurot ja sai petta, mida siis politsei teeb?
Punak: „Teeme selgeks juhtunu detailid – kust pettus tuli ja jagame seda informatsiooni ka vastava riigi politseiga. Samuti hoiatame teisi inimesi, kui näeme, et taoline skeem on sage. Üldjuhul liigub raha Eestist väljapoole ja seda tagasi enam ei saa.“
Pettuse teel laekunud raha kantakse saaja kontolt kohe edasi
Eeldusel, et vastaspoolena peaks tegutsema ettevõte, on üks esimesi ohumärke see, kui makset soovitakse eraisiku kontole. Kindlasti tasub kontrollida kirjavahetuses esinevate aadresside/ettevõtete/isikute tausta ja mõelda pakutava teenuse sisule – kas selline pakkumine on üldse reaalne.
Klientidelt saadud informatsioon on äärmiselt oluline pettuste tõkestamiseks kasutatavate meetmete rakendamisel. Praktikas ei ole harvad juhud, kus õigeaegselt edastatud teave asetleidnud pettuse kohta aitab ära hoida järgmistele klientidele kahjude tekitamise. Kahjuks ei saa pank kommenteerida pettuse tõkestamiseks kasutatavaid meetmeid.
Kui klient teavitab asetleidnud pettusest, saab pank teha maksele tagasikutsumise. See ei tähenda aga seda, et klient kindlasti raha tagasi saab. Paljuski sõltub see saaja panga protsessidest. Reeglina kantakse pettuse teel laekunud raha saaja kontolt kohe edasi, mis omakorda märgatavalt vähendab raha tagasi saamise võimalusi.
Aadresse müüakse mustal turul
Kuidas selgitada seda, et petturid üritasid õnge meelitada ajalehe reporterit, kes ametist tulenevalt võib hakata lugu uurima? Ka siin pole Punaku sõnul mitte midagi ebatavalist. Isegi politseinikud saavad oma töömeiliaadressile vahel petukirju. „Mustal turul käib andmete müük. Odavalt müüakse toimivaid ja kontrollitud e-posti aadresse,“ selgitab ta.
Punaku sõnul saavad inimesed väga palju petukirju. Piiri sellele panna pole võimalik.
„Me saame inimesi vaid õpetada, kuidas petukirju ära tunda. Aga ka pettur lihvib oma kelmust paremaks,“ tõdeb Punak. „Neid, kes saavad petta, on palju rohkem, kui on politseile teada. Osa ei tulegi politseisse petta saamisest teatama, sest neil on piinlik. Olen inimestele selgitanud, et petuskeemi läbiviimine on kelmi põhitöö ja selles ei ole midagi piinlikku, kui ta suutis inimest petta. Tal on teadmised, mida inimeste mõjutamiseks teha ning motivatsioon saada raha. Küll aga on politseinikel oluline teada, milliseid skeeme kasutatakse, et tõhusamat ennetustööd teha, seega palun inimestel meile nendest lugudest teada anda.“
Politseis on tänavu kaheksa kuuga registreeritud 715 kelmust, millega heausksed inimesed on kandnud petturitele kokku ligi 4,43 miljonit eurot.
Psühholoogi soovitus: esmalt võiks kasutada kuue sekundi reeglit
Petukirjades on tavaliselt nii-öelda oma sisseehitatud keel, mida läbi kriitilise pilgu vaadates saab jälile, et tegemist on õngitsuskirjaga.
Saripetturite põhitehnikaks on kujunenud ohvrite mandelkeha ehk amügdala kaaperdamine (amygdala hijack). Teisisõnu, kasutades emotsionaalset manipulatsiooni, tekitatakse ohvris hirmu, uudishimu ja tormakust otsuse tegemisel. Sellega õnnestub petturitel tekitada inimeses paanikat ja ärevust reageerida meilile kohe, enne kui aju hakkab tehtut korralikult läbi mõtestama, filtreerima. Ning see tehnika töötab üldiselt hästi, sest emotsionaalse informatsiooni teekond amügdalasse on kiirem kui eesajju, mis vastutab loogilise ja kriitilise mõtlemise eest.
Käesolevas petukirjas oli pettur iga oma liigutuse väga hästi läbi mõelnud. Usalduse ja huvi äratamiseks kasutati nii-öelda inimlikku lähenemist. Kirjavahetustest tuli läbivalt esile, et pettur loob endast ohvri kuvandit, kasutades õngena tundlikku teemat – Ukraina–Venemaa sõda –, eeldades, et inimesel hakkab kirja saatjast kahju, mis sunnib meilile tormakalt reageerima.
Võimalik, et esimesest kirjast ei loe välja pahatahtlikku kavatsust. Siiski, teises kirjas ilmnevad grammatilised vead, kahtlane meili sisu, emotsionaalse surve tekitamine kirja saajas jne. Võttes hetke maha, on tõenäoline, et kirja saaja saab õngitsusele jälile.
Mida tasuks siis silmas pidada, enne kui teha järgmine klikk? Esmalt võiks kasutada kuue sekundi reeglit ehk oodata kuus sekundit, et lasta ajukemikaalidel, mis põhjustasid amügdala kaaperdamist, täielikult hajuda. Teiseks, enne kui e-kiri sind õnge võtab ja sunnib klikkima, peatu ja küsi endalt: „Mida see e-kiri püüab mind tegema sundida?“ ja „Kuidas see üritab mind seda tegema panna?“
Näiteks „Tänan teid väga, et leidsite aega mulle kirjutada, ausalt öeldes olete taastanud minus lootuse ja õnne, ma mõtlesin, milline oleks teie vastus minu ettepanekule, kuid praegu on mu meel rahus ja tulevik on lootusrikas“ tekitab inimeses heroismi tunnet ning õnge võivad minna päästja sündroomiga inimesed.


Naine mõtles Soomes lapsele haigusi välja – teenis üle 23 000 euroKõik sai alguse väikese tüdruku kopsupõletikust novembris 2017. Veidi enam kui kuu aega hiljem saatis tüdruku ema kindlustusseltsile 95,50 euro suuruse kahjunõude.
Lepingu järgi hüvitab Pohjola tüdruku õnnetusjuhtumi- ja ravikulud ilma omaosaluseta. Ema märkis oma hüvitistaotluses, et neiu oli käinud Mehiläinenis asuvas arstikabinetis. Peagi laekus ema kontole ligi sada eurot, vahendab Ilta-Sanomat.
Tegelikkuses polnud Mehiläineni arst tüdrukul kopsupõletikku diagnoosinud. Kogu arstivisiit oli välja mõeldud ja samas muidugi arstiarve ka.
Kolm päeva pärast Pohjola makstud esimest makset oli laps taas haige. Seekord diagnoosis Mehiläineni arst tüdrukul ägeda kõrvapõletiku.
Või vähemalt nii uskus Pohjola kindlustus, sest nii väitis ema kahjuavalduses.
Arve oli nüüd täpselt 95 eurot. Raha jõudis ema kontole vaid paar päeva enne jõule.
Augustis 2018 laekus Pohjolale järgmine alusetu kahju hüvitamise nõue. Seekord oli kuriteo vahendiks vanem laps. Ema teatas Pohjolale, et laps põeb rosaatseat. Mehiläineni arve oli ema väitel 135,50 eurot.
Ema hakkas meeletu tempoga Pohjolale hüvitisetaotlusi saatma.
Kui 2018. aasta lõpus tasus Pohjola ema kontole umbes 1600 eurot, siis järgmisel aastal kasvas kogusumma juba enam kui 4400 euroni.
Aastal 2020 teenis naine laste väljamõeldud haigustega üle 5600 euro. 2021. aastal maksis Pohjola emale olematute raviarvete eest umbes 7850 eurot.
Kahele lapsele välja mõeldud haiguste spekter oli lai. Ema teatas oma kahe lapse puhul umbes 40 korda arsti juures käimise põhjusena külmetushaigusest. Peaaegu sama palju oli ägedaid kõrvapõletikke.
Kopsupõletiku ja kõhuhäda tõttu taotles ema hüvitist seitsme arstivisiidi eest. Teised kindlustusseltsile teatatud laste haigused olid silmapõletik, bronhiit, enterokokk, rosaatsea ja ekseem.
Lisatud olid ka putukate ja herilaste nõelamisest ja hammustustest põhjustatud allergilised reaktsioonid. Eraldi sissekande said ka allergiline nohu ja gripp.
Pohjolas pöörati 2022. aasta kevadel lõpuks tähelepanu ema korduvatele hüvitisnõuetele. Pohjola ei maksnud ema taotletud 290-eurost hüvitist 22. mail noorema tüdruku tuulerõugetest põhjustatud arstivisiidi eest.
Summa oli suurim, mida ema oli taotlenud. Varasem rekord jäi 280 euro kanti.
Möödunud, 2022. aasta suvel taotles ema kokku 390 eurot hüvitist kahe arstivisiidi eest, mis olid seotud tütre putuka nõelamisest põhjustatud allergiaga. See oli ainuke kord, mil Pohjola hüvitise menetlemise enne väljamaksmist peatas.
Mehiläineniga ühendust võttes selgus, et arstivisiidid olid võltsingud.
Selleks ajaks oli ema Pohjolalt välja petnud kokku veidi üle 23 000 euro. 2022. aasta saldo suutis kerkida umbes 3750 euroni.
Pohjola kindlustusuurija püüdis mitu korda telefoni teel ema kätte saada, kuid ta ei vastanud. SMS-is lubas ema kõnedele vastata, kuid lõpuks ei teinud seda. Ta ei vastanud ka meilile.
Lõpuks ei tulnud Pirkanmaal elav ema isegi kohtusse süüdistustele vastama. Küll aga oli ta oma tegusid politseile eeluurimisel tunnistanud.
Teo ajendiks selgus eeluurimisel ema rahavajadus ja raskused eraelus.
Kohus pidas ema eesmärki märkimisväärset kasu saada. Kuna ka ema oli oma kelmust pikema aja jooksul korduvalt korranud, pidas kohus kuritegu raskekujuliseks.
30-aastasele emale määrati kuuekuuline tingimisi vanglakaristus. Ta peab Pohjolale hüvitama enda tekitatud kahju enam kui 23 000 euro ulatuses.
Kindlustusvõtja ei olnud laste ema, vaid üks teine lähiringkonda kuuluv isik. Küll aga oli emal kui laste eestkostjal võimalus teha hüvitistaotlusi oma internetipanga volikirjaga.
Lääne-Soome piirkonnaprokuröri Julia Virtaneni sõnul muutis ema pikaajalise tegevuse võimalikuks asjaolu, et kindlustusseltside hüvitiste menetlemine on osaliselt automatiseeritud.


Pärnumaalane langes kelmuse ohvriksEile alustati kriminaalmenetlust juhtumi suhtes, kus Pärnumaal elavalt naiselt peteti välja ligemale 600 eurot.
11. septembril saadeti Pärnumaal elavale naisele tekstisõnum EE-pakikoodi ja lingiga, milles paluti värskendada tellitud kauba aadressi 24 tunni jooksul, või tagastatakse saadetis täitmiskeskusse.
Naine avas lingi ja sisestas oma andmed, misjärel talle saadeti tekstisõnum neljakohalise turvakoodiga, mida ta enam ei sisestanud, sest tehing tundus kahtlane.
12. septembri hommikul avastas naine, et tema pangakontolt on tehtud ligemale 600eurone tehing.


Automaks on nuga puuetega inimeste selgaKas tõesti on vaja puudega inimeste arvelt see raha kokku kraapida pelgalt selleks, et Reformierakond saaks oma valimislubaduse täita, küsib Tallinna Kesklinna vanem Monika Haukanõmm.Olen poliitikas täheldanud, et tõsiselt halvad ideed kipuvad enamasti lõpuks ikka arutelulaualt maha kukkuma. Sest miks minna edasi selliste plaanidega, mis tegelikult ühtki olemasolevat probleemi ei lahenda, vaid tekitavad juurde arvukalt uusi?
Eeldasin, et sama juhtub ka automaksuga, aga kahjuks ei ole selle autoritel tekkinud piisavalt kainet kriitikameelt, et lisanduvaid probleeme märgata.
Automaksu edasilükkamist aasta võrra on valitsus näidanud suuremeelse heateona, et inimesed saaksid selle tulekuga «harjuda». Kokkuvõttes mõjub viivitus suisa küüniliselt, sest kõige karjuvamad on automaksuga kaasnevad mured just ühiskonna nõrgimate, sealhulgas puuetega inimeste jaoks. Aastaga ei muutu nende jaoks midagi.
Millele loodetakse? Et inimesed väsivad lõpuks selle vastu võitlemast?

Puuetega inimesed löögi all

Puuetega inimeste jaoks on auto sageli midagi sellist, mis teeb ühiskonnas osalemise mitte mugavamaks, vaid üleüldse võimalikuks. Ükskõik, kas räägime liikumispuudega inimesest, kes juhib autot ise, või inimesest, kes vajab igapäevatoiminguteks kellegi teise abi – auto on tema jaoks hädavajalik.
Üks selline inimene on Kaire Parts Pärnumaalt, kes hooldab 14-aastast sügava puudega tütart Kellit ööpäev läbi üksi ja kelle kõik päevad sõltuvad puhtalt auto olemasolust. Tunnen Kairet aastaid ning tean, et säärase maksu kehtestamine tekitab temas eeskätt nördimust. Nagu teda poleks riigi jaoks olemas.
Oma sõitude eest maksame juba üht Euroopa kõrgeimat kütuseaktsiisi. Kütuseaktsiis on mõistlik maks selleks, et inimesed ei soetaks endale janusemat ja keskkonnavaenulikumat autot, kui hädapäraselt vaja. Ja autoomanikud ongi sellega leppinud.
Paljud puuetega inimesed vajavad keskmisest veidi suuremat autot, et ratastoolist rooli taha pääsemine oleks võimalik või et puudega inimest saaks sõidukisse paigutada ilma teda vigastamata. Rääkimata sellest, et tihtilugu tuleb endaga kaasas kanda abivahendeid, nagu hapnikuaparaat või vankerratastool, mis on tavaratastoolist tunduvalt suurem.
See suurem auto oma kütusekulu ja sellega kaasnevate riigimaksudega on niigi suur kulu, kuid seda on leplikult kantud. Siia otsa automaksu lisamine on mõnitamine.
Puuetega inimesi, keda automaks puudutab, on ligikaudu 60 000, mis tähendab hinnanguliselt 4–7 miljonit eurot aastas. Kas tõesti on vaja puudega inimeste arvelt see raha kokku kraapida pelgalt selleks, et Reformierakond saaks oma valimislubaduse täita?

Uinutav jutt

Kui rääkida probleemidest, mida automaks lahendab, siis on valitsus proovinud meid uinutada juttudega nii «ootamatust» puudujäägist riigieelarves kui ka inimeste nügimisest keskkonnasäästlikumate sõidukite suunas. Kumbki jutt ei vasta tõele.
Riigieelarvesse tekib see kõnealune auk alles Reformierakonna plaanist kaotada maksuküür ning tõsta ka tulumaksuvaba miinimumi. Ei päde ka jutt keskkonnasäästust, sest nagu mainisin – liigse kütusekulu eest hoiab autoomanikke juba niigi kütuseaktsiis.
Põhjus, miks inimene soetab endale vanema ja saastavama sõiduki, peitub ju reeglina ikka selles, et uuema jaoks pole lihtsalt vahendeid. Kaire Parts on sunnitud puudega lapse hooldajana kasutama veerandsajandi vanust diiselkütusel sõitvat autot, mis vajab pidevat remonti.
Pärast automaksu kehtestamist ei teki tal juurde raha, et soetada endale uus ja ehk keskkonnahoidlikum sõiduk. Vastupidi – hädavajaliku sõiduki hooldus muutub selle maksu võrra talle veelgi keerulisemaks. Tõsiasi on see, et puudega lapse hooldaja võib uue auto ostust vaid unistada – panga jaoks on ta liialt suur risk.
Aga ütleme, et ratastooliinimesel on laenuvõimekus. Kas ta ostab automaksu mõjul väiksema auto? Ei, kui ta sinna sisse ei mahu. Küll aga võib juhtuda, et ta peab ostma vanema auto, mis justkui ei ole jällegi automaksu soosijate huvides.
Valitsus on öelnud, et automaks peab olema lihtne ning pettusekindel, mistõttu ei tehta kellelegi erandit. Kui võtame kokku kõik need inimrühmad, kelle puhul oleks erand õigustatud – lisaks puuetega inimestele ka eakad, maainimesed, suurpered, üksikvanemad –, siis tegelikult kuuluks erandi alla nii suur osa Eesti elanikkonnast, et automaksu võiks tervikuna ära jätta.
Siinjuures ei maksa kasutada retoorikat, et inimesed on niikuinii alati uute maksude vastu. Eesti inimeses on piisavalt talupojatarkust, et oleme alla neelanud kõik maksutõusud, mille puhul tunneme, et need on vajalikud, põhjendatud ja teevad meie elu lõpuks paremaks.
Automaks selliste maksude hulka ei kuulu. See on loodud üksnes ühe konkreetse valimislubaduse sponsoreerimiseks. Mis puutub pettustesse, siis esimene pettus oli juba see, kuidas täiesti uut tüüpi maksu – varamaksu – üritatakse kehtestada, ilma et oleks sellest enne valimisi räägitud.
Ka ühiskonna tugevaimad liikmed, kes maksuküüru kaotamisest võidavad, ei teadnud enne valimisi, mis on selle hind. Ühiskonna kõige nõrgemate suhtes on see hind igal juhul ülekohtune.


Uuring: kümnest eestlasest kaheksa tajub finantspettuste arvu kasvuLuminori tellimusel hiljuti läbi viidud uuringu kohaselt tajub 79% Eesti inimestest, et viimase aasta jooksul on finantspettuste arv suurenenud. Kõige enam on aasta jooksul finantspettuste arvu kasvu tajunud 30–39-aastaste vanusegrupp.
„Kui mõningane pettuste arvu kasv on mõistetav, siis uuringu tulemuste järgi tajuvad ligi pooled Eesti inimesed finantspettuste arvu tuntavat suurenemist. See on mõtlemapanev statistika, mis näitab, et petturid on oma haaret kiiresti laiendamas ning nende negatiivsest mõjust ei jää puutumata keegi,“ ütles Luminori pettuste tõkestamise spetsialist Veiko Kiik.
Finantspettuste arvu tuntavat suurenemist on tajunud veidi enam naised (50%) kui mehed (43%). Jätkuvalt on näha, et palju pettusekatseid toimub vene või inglise keeles – pettuste arvu suuremat kasvu tajuvad keskmisest enam just vene rahvusest inimesed.
Võrreldes Läti ja Leeduga tuntakse Eestis kõige enam pettustega seonduva ohu suurenemist. Kui Eestis on finantspettuste arvu suurenemist aasta jooksul tajunud 79%, siis Lätis 61% ning Leedus 64% vastanutest. „Muutumatuks hindas pettuste sagedust Eestis 18% inimestest, Lätis ja Leedus üle veerandi vastanutest. Ei saa väita ning pole ka põhjust uskuda, et pettuseid lähiajal vähemaks võiks jääda,“ lisas Kiik.
Uuringu viis Luminori tellimusel tänavu augustis ja septembris Eestis, Lätis ja Leedus läbi uuringufirma Norstat. Küsitleti 1000 inimest vanuses 18–74 aastat igas Balti riigis.


Zelenskõi USA kongressis: Ukraina kaotab ilma USA abita sõjaWASHINGTON, 21. september, AFP-BNS – Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi hoiatas neljapäeval Washingtonis USA kongressis peetud kohtumistel, et Kiiev kaotab sõja Venemaa vastu, kui miljarditesse dollaritesse ulatuvat abi kärbitakse.
Senati demokraadist liider Chuck Schumer, kes on president Joe Bideni Ukrainat-meelse poliitika peamine toetaja, ütles, et Zelenskõi oli teda hoiatanud, et "kui me ei saa abi, me kaotame sõja".
USA on andnud alates täiemahulise sõja puhkemisest 2022. aasta 24. veebruaril Ukrainale rohkem kui 100 miljardi dollari ulatuses abi, seal hulgas 43 miljardit relvastusena.
Zelenskõi alustas oma visiiti Kapitooliumile kohtumisega esindajatekoja vabariiklasest spiikri Kevin McCarthyga.
Osa vabariiklastest on mures Kiievi vastupealetungi edu ja ka korruptsooni pärast Ukrainas, mis võib tähendada, et osa rahast võib minna raisku.
Esindajatekoja väliskomisjoni vabariiklasest esimees Michael McCaul märkis, et Zelenskõi oli talle öelnud, et "ta on võitmas".
"Ma küsisin, mida sul vaja on? Milline on sinu võidu plaan?" ütles McCaul ajakirjanikele, lisades, et Ukraina saab 24 miljardi dollari ulatuses abi, mida Valge Maja taotleb.
AFP – Baltic News Service


Pärnumaalane langes kelmuse ohvriksÜleeile alustati kriminaalmenetlust juhtumi suhtes, kus Pärnumaal elavalt naiselt peteti välja ligemale 600 eurot.11. septembril saadeti Pärnumaal elavale naisele tekstisõnum EE-pakikoodi ja lingiga, milles paluti värskendada tellitud kauba aadressi 24 tunni jooksul, või tagastatakse saadetis täitmiskeskusse. Naine avas lingi ja sisestas oma andmed, misjärel talle saadeti tekstisõnum neljakohalise turvakoodiga, mida ta enam ei sisestanud, sest tehing tundus kahtlane.12. septembri hommikul avastas naine, et tema pangakontolt on tehtud ligemale 600eurone tehing.PP


Hotelliomanik jäi kohtus süüdiKRIMIHarju maakohus karistas ühe aasta ja kuue kuu pikkuse tingimisi vangistusega endist hotelliomanikku Marina Huttuneni, kes jäi süüdi arvutikelmuses. Huttuneni juhitud hotellis tehti külastajate krediitkaartidega nende teadmata topeltbroneeringuid, on varem kirjutanud Eesti Ekspress. Huttunen pidas aastatel 2016- 2017 Tallinnas Pirita teel hotelli Aquamarine. Politsei on tuvastanud sellest ajast juhtumeid, mille puhul kuritarvitati hotellis ööbinud külastajate pangakaarte. See toimus Booking.com broneerimissüsteemis ja inimestelt peteti raha välja. Delfi teatel kasutati 46 tuvastatud episoodi puhul broneeringuteks peamiselt välismaiseid pangakaarte. Huttunen on kohtupidamisest hoidunud. Kaitsja teada võib ta olla Venemaal. Kohus on rahuldanud osaliselt ka LHV Panga tsiviilhagi Huttuneni vastu, mõistes temalt välja 36 028 eurot. SIIM RANDLAErki Pärnaku


Endine hotelliomanik jäi kohtus kelmuses süüdiHarju maakohus karistas ühe aasta ja kuue kuu pikkuse tingimisi vangistusega endist hotelliomanikku Marina Huttuneni, kes jäi süüdi arvutikelmuses.
Marina Huttuneni juhitud hotellis tehti külastajate krediitkaartidega nende teadmata topeltbroneeringuid, on varem kirjutanud Eesti Ekspress. Huttunen pidas aastatel 2016–2017 Tallinnas Pirita teel hotelli Aquamarine. Politsei on tuvastanud sellest ajast juhtumeid, mille puhul kuritarvitati hotellis ööbinud külastajate pangakaarte. See toimus Booking.com broneerimissüsteemis ja inimestelt peteti raha välja. Delfi teatel kasutati 46 tuvastatud episoodi puhul broneeringuteks peamiselt välismaiseid pangakaarte. Huttunen on kohtupidamisest hoidunud. Kaitsja teada võib ta olla Venemaal. Kohus on rahuldanud osaliselt ka LHV Panga tsiviilhagi Huttuneni vastu, mõistes temalt välja 36 028 eurot.


Maailma parandav Eesti – Eestil täitub doonorriigina 25 aastatVahel tundub, et oleme Eestis lausa harjunud sellega, et meid rahvusvaheliselt kiidetakse. Mõni kriitikanool siin-seal võetakse kodus sageli üsna valuliselt vastu.
Kuid sel korral on tunnustus igati põhjendatud.
„Teate, meie eesmärk USAID-is on teha just seda, mida tegime 1990. aastate alguses ja keskel Eestis,“ ütleb maailma ühe suurima ja mõjukama rahvusvahelise arenguabi andja, USA rahvusvahelise arenguabi agentuuri juht Samantha Power.
“Tahame anda stardikapitali, aidata väikeettevõtteid, aidata võitluses keskkonna saastamisega, toetada pluralismi valimistel, seejärel oma esinduse sulgeda ja vaadata, kuidas riik ise hakkab maailma parandama ja, nagu Eesti puhul näha, muutub arenguabi vallas tegijaks, andes oma mõjuka panuse teistes riikides,“ selgitab Power.
Teisisõnu: Power peab Eestit näiteks, kuidas rahvusvahelise arenguabi andmine võiks ja peaks toimuma.
Ta oli Tallinnas septembri keskel avatud valitsuse partnerluse (Open Government Partnerhip, OGP) globaalsel tippkohtumisel. 2011. aastal Ameerika Ühendriikide ja veel 7 riigi (Brasiilia, Indoneesia, Mehhiko, Norra, Filipiinide, Lõuna-Aafrika, Ühendkuningriigi) asutatud ning demokraatliku riigivalitsemise edendamiseks loodud rahvusvahelise liitluse kõrgetasemeline foorum toimus siin, kuna Eesti oli viimase aasta partnerluse juhtriik.
Eks sedagi võib pidada kinnituseks, millist rolli Eesti rahvusvahelises maailma parandamise süsteemis nüüdseks mängib: on ju OGP liikmeteks 75 riiki, 104 kohalikku omavalitsust – esindades enam kui kahte miljardit inimest – ja tuhanded kodanikuühiskonna organisatsioonid.
Maailma parandamine võib tunduda lõputu projektina, mis ainult raha neelab. „Kuid rahul saame ikkagi ka olla,“ ütleb Power.
Kui Poweriga tippkohtumise järel intervjuuks kohtume, ütleb ta, et USAIDi juhina peab ta mõistagi tegelema kiirkorras abi andmisega näiteks looduskatastroofide järel. Kuid suur osa USA maksumaksjate rahast, mis välisabiks läheb, teenib ikkagi pikaajalisemaid eesmärke – finantseeritakse riikide seesmisele arengule kaasa aitavaid programme.
Maailma parandamine võib tunduda lõputu projektina, mis ainult raha neelab. „Kuid rahul saame ikkagi ka olla,“ ütleb Power, „ja saame olla siis, kui kuuleme riikidelt, et otsest abi enam vaja ei olegi. Tulevikus vajatakse kaubavahetust, mitte abi – „Trade, not aid“.“
Al Gore: „Eesti ekspordib lootust“
Siinkohal on põhjust tulla veelkord tagasi USA ja Eesti vaheliste suhete ajaloo juurde. Sest mõtte, et meiegi soovime Ühendriikidelt ennekõike just kaubandussidemete arendamist, mitte abi, käis Washingtonis visiidil olnud toonane peaminister Mart Laar välja juba 1994. aastal.
USA asepresidendile Al Gore’ile, kellega ta kohtus, avaldas äsja taasiseseisvunud riigi taoline jõuline seisukohavõtt muljet. Kohtumise järel rõhutas ta ka ajakirjanikele, et siin on väikeriik, millel on pika Nõukogude okupatsiooni järel väga selge tulevikunägemus: nad ei taha olla toetatavad, vaid oma majandust arendades kiiresti ise jalule tõusta.
Laar on meenutanud, et kohtumine Gore’iga toimus USA pealinnas vahetult pärast seda, kui Eestis oli märgata esimesi majandusliku olukorra paranemise märke – inflatsioon oli oluliselt kahanenud ja tööstussektori langus peatatud.
Mõtte, et meiegi soovime Ühendriikidelt ennekõike just kaubandussidemete arendamist, mitte abi, käis peaminister Mart Laar välja juba 1994. aastal.
Gore, kes kirjutas koos Laariga tol kohtumisel alla USA ja Eesti vahelisele investeeringute soodustamise ja vastastikuse kaitse leppele, ei olnud kiitusega kitsi, öeldes, et Eesti on ilmselgelt juba riik, kes „ekspordib lootust“.
Kaks aastat hiljem lõpetaski USAID oma abiprogrammi Eestis, olles 1991.–1996. aastani andnud kokku 30 miljonit USA dollarit, suuresti Eesti plaanimajanduselt turumajandusele ülemineku edendamiseks.
Eesti ise hakkas oma välispoliitikas samuti mõtlema uutes kategooriates. Et eesmärgiks oli seatud pääs Euroopa Liitu (EL), mõisteti, et varasemast abi saajast tuleb end hakata üsna kiirelt ümber kujundama abi andjaks maaks.
Ametisse asub Eesti esimene arenguabi ametnik
1996. aasta lõpus välisministeeriumi uute töötajate leidmiseks korraldatud esimese avaliku konkursi järel sõlmiti tööleping Birgit Keerd-Leppikuga, kellest saigi esimene ametnik, kes hakkas tegelema täiesti uue valdkonnaga – Eestist doonorriigi kujundamisega.
„Päris võõras arenguabi temaatika mulle ei olnud, kuna olin sellest teinud ka oma lõputöö Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis, mille esimeses lennus ma lõpetasin,“ meenutab nüüd Riigikogu väliskomisjonis töötav Keerd-Leppik. „Et tegemist oli Ameerika ülikooliga ja 90ndatel, külma sõja lõpu järel valitsesid meeleolud, et nüüd, idabloki kokkuvarisemise järel on võimalus maailma muuta, siis seda Lääne mõtlemist ja ideid toodi ka Eestisse küllaga. Sellepärast ma arengukoostöö juurde ka ise jõudsin. Optimismi oli palju, palju räägiti väärtuspõhisusest ka välispoliitikas.“
Kui Keerd-Leppik 1997. aasta alguses välisministeeriumis tööle asus, oli just loodud „uus arenguabi laud“, mille taha ta siis esimese töötajana istus. Otsene ülemus, välismajanduspoliitika osakonna peadirektor Alar Streimann, andis talle esmalt paksu raamatu, öeldes, et siin on arenguabi teooria, mille praktikas rakendamiseks tuleb viise leida. Nagu Keerd-Lepikul meeles, teatas ta noore ja uljana, et on seda kõike juba ülikoolis õppinud, hakkame nüüd ikka kohe reaalselt tööd tegema.
Abi andmisele mõeldes tuli hakata vaatama kaugemale projekti(kriisi)põhisusest, mis oli seni olnud välisministeeriumis peamine lähenemine.
Esimesed välislähetused olid Põhjamaadesse, kus arengukoostöö ja humanitaarabi andmisel on aastakümnete pikkused traditsioonid. „Lisaks vastuse otsimisele kõige elementaarsemale küsimusele – mis on see, mida üks riik alguses üldse tegema peaks, et abi andma hakata – tuli vaadata, kuidas doonorriikides on välja kujundatud abi andmise süsteemid, millised on riigi alusdokumendid, kuidas rahad liiguvad, mis on rahvusvahelised kohustused.“
Abi andmisele mõeldes tuli hakata vaatama kaugemale projekti(kriisi)põhisusest, mis oli seni olnud välisministeeriumis peamine lähenemine, ja siseneda rahvusvahelisse abi andmise ilma, mille üheks nurgakiviks on OECD (Organisation for Economic Co-operation and Development, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni) põhimõtted abi andmiseks (näiteks millistele riikidele saab abi anda ja mis on abikõlbulikkus).
Keerd-Leppik meenutab, et lisaks tuli teha ka Eesti sees päris palju selgitustööd – et miks ise veel üsna raskel järjel riik korraga peab teisi abistama.
„Eesmärgiks oli küll ELi saamine – seega tuli hakata mõtlema ja tegutsema kui Euroopa riik – kuid kui riigieelarves oli iga sent kullaväärtusega, pidi alguses päris palju vastama küsimustele, et miks ei anta seda raha näiteks meie oma pensionäridele,“ räägib Keerd-Leppik.
Argument, mida kasutati, oli see, et kui abiraha kõigi Eesti eakate vahel ära jagada, siis kättesaadav summa tuleb väga väike.
„Vaatasin huvi pärast järgi – tõesti, sel ajal, siis veel krooniajal, andis Eesti riik arengu- ja humanitaarabi aastas umbes ühe praeguse euro väärtuses iga pensionäri kohta (umbes 350 000 eurot 1998. aastal – toim),“ ütleb meie esimene rahvusvahelise abi ametnik. „Tavaliselt see argument oli veenev, kui rääkisime, et igale eakale eestimaalasele mõne krooni jagamise asemel seda raha väljapoole andes on sel sümboolselt hoopis suurem kaal: see näitab, et oleme osa rahvusvahelisest kogukonnast ja koostööst, mitte ainult küüned enda poole.“
Esimene välisabi projekt – toiduabi Lääne-Ukrainasse
Eesti esimene välisabi projekt, milleks valitsus reservfondist välisministeeriumile raha eraldas, oli 484 644 krooni toiduabi saatmiseks Lääne-Ukrainasse. Sama eraldusega 15. detsembril 1998 anti 250 000 krooni Rahvusvahelisele Punase Risti Komiteele ja 250 000 krooni ÜRO Lastefondile.
Esialgu läkski palju Eesti välisabist kriisikolletesse: üleujutuste likvideerimiseks Poolas või Tšehhis, Türgi maavärina ohvritele, meenutab ka Keerd-Leppik. Abiprojektid, mille keskmes oli Eesti IT-teadmiste ja kogemuste jagamine, tulid suuremalt küll hiljem, aga üks Eesti esimestest projektidest oli juba siis selles vallas – arvutiklassi ehitamine Tšernobõli katastroofi piirkonda.
„Sealt hakkas see mõtlemine ikkagi pihta, tasa ja targu, et mis on need vahendid, millega saab riikide tulevikku ehitada. See mõtlemine oli meil abi andmise juures kohe päris algusest,“ meenutab Keerd-Leppik. „Lisaks – otsused olid sageli ka juba toona väärtuspõhised.“
Nii olidki juba 1998. aastal abieralduste seas ka annetused ÜRO süsteemi: vabatahtlik annetus neljale ÜRO inimõiguste kaitsega seotud fondile ja ÜRO Lastefondile.
Doonorriigina esimesi samme tegevas Eestis oli tollal süsteem selline: iga konkreetse projekti kohta saadeti valitsusse ettepanek ja Toompeal siis otsustati, kas anda selleks raha reservfondist või mitte.
Esimese aasta kokkuvõttest on näha, et enamus projekte läkitati valitsusse välisministeeriumist, aga oli ka erandeid. Näiteks haridus- ja teadusministeerium taotles raha hõimurahvaste hariduse saamise toetamiseks Eesti kõrgkoolides ning rahandusministeerium nn Ivangorodi projektile.
Valitsus eraldaski aktsiaseltsi Narva Vesi poolt Ivangorodile esitatud kanalisatsiooniarve hüvitamiseks raha, sest puhastusseadmeid pidi hoidma töös, vastasel juhul oleks tekkinud keskkonna- ja muud probleemid ning need oleks olnud päris korralike mõjudega nii siin- kui sealpool piiri.
„Nii et tõesti – oleme toetanud ka Venemaad. Nii on. Aga tuleb ka arvestada, et tegemist oli 1998. aastaga,“ ütleb Keerd-Leppik, kes töötas välisministeeriumis kuni 2001. aasta detsembrini. Viie aasta jooksul, mil ta abisüsteemi loomisega tegeles, kasvas ühe ametnikuga lauast välja terve büroo. „Kui täna küsida, kas enamuse neist asjadest nüüd teeks uuesti või mitte, siis teeks küll. Alustasime ikka hästi. Pidasime oluliseks olla pildil nende teemadega ja jäimegi pildile,“ ütleb ta.
Infograafika: ESTDEV
Keskseteks teemadeks reformi- ja IT-kogemuse jagamine
2003. aastal liitus välisministeeriumi arengukoostööbürooga Priit Turk. Ta oli lõpetanud Inglismaal Birminghamis just magistriõppe arengumaade majanduse teemal, seega abimaailm ei olnud võõras.
„See oli see hetk, kus Eestil oli Euroopa Liiduga ühinemise eelne periood,“ meenutab ta nüüd töö algust. „Kuigi ELi vahendeid tuleb Eestisse siiani, siis „klassikaline“ abi Eestile oli juba tollal lõppenud. Samas hakkas maailmas tekkima üha suurem huvi Eesti reformikogemuse vastu.“
Sellest saigi üks Eesti abi peateema ja see on jäänud siiani üheks fookusvaldkonnaks meie arengukoostöös. „Eesti arengukoostöös ei ole me ju üsna algusest rääkinud vaid rahalisest abist. Oskusteabefaktor on alati olnud oluline,“ rõhutab Turk. „Meie sõbrad – ukrainlased, grusiinid, Lääne-Balkani riigid – kõik tundsid korraga huvi, et kuidas Eesti on saavutanud nii kiiresti nii palju. Oma kogemust hakkasimegi jagama. Esialgu tegime seda peamiselt lähemates riikides, kuid edaspidi kasvas see huviks Eesti e-valitsemise, digilahenduste vastu juba kogu maailmas. Nüüd ongi Eesti arengukoostöös – näiteks Aafrikas – palju justnimelt meie kogumuste ja lahenduste edastamist.“
Reformikogemuse jagamisest sai üks Eesti abi peateema ja see on jäänud siiani fookusvaldkonnaks.
Arengukoostöö jäi Turgi peateemaks diplomaadina pikaks ajaks: Tallinnast liikus ta edasi New Yorki Eesti ÜRO esindusse, kus hakkas katma just seda valdkonda, ja seejärel Eestisse tagasi tulles sai temast välisministeeriumi arengukoostöö ja humanitaarabi büroo juht.
„See oli meil nagu väike fännklubi (välisministeeriumis), väike grupp, kes uskus, et Eestil tõesti on midagi pakkuda,“ meenutab ta. „Uskusime, et ka isegi meie väike panus on vajalik ja seda oodatakse. Neil aastatel valmis ka Eesti esimene arengukoostöö strateegia, poliitikadokument 2006.–2009. aasta jaoks. Seal sõnastati ka meie peamised põhimõtted – muu hulgas see, et prioriteetideks on demokraatliku, korruptsioonivaba riigi valitsemise ja hariduse edendamine. Need põhitõed on laias laastus jäänud samaks tänini.“
Eesti aktiivsus ÜROs
New Yorgis ÜROs töötamisest 2000. aastate keskel meenub Turgile, kuidas Eestis hakkas väikeriigina maailmaorganisatsioonis võtma rolle, mis Tallinnast vaadates tundusid vahel lausa ootamatud. „Pidime peamajale selgitama, et ÜRO kontekstis on humanitaarabi koordinatsioon, mille resolutsiooni läbirääkimisi meie suursaadik Intelmann tol ajal juhtis, äärmiselt oluline. Me hakkasime nii täiesti teadlikult maailma asjades aina rohkem kaasa rääkima. Et Eesti oli tolleks ajaks juba ELi liikmesriik, siis seda meilt ka oodati.“
Tiina Intelmann, Eesti suursaadik ÜROs aastail 2005–2011, meenutab, et pärast Eesti ühinemist EL-iga 2004. aastal oli kohe selge, et peame hakkama andma senisest ulatuslikumalt abi. Kohe tõusis aga küsimus, et kuidas seda ikkagi ÜRO vahendusel teha (nagu eelpool juttu, oli Eesti tolleks ajaks ÜRO fondidesse juba aastaid makseid teinud).
Hakkasime täiesti teadlikult maailma asjades aina rohkem kaasa rääkima. Et Eesti oli tolleks ajaks juba ELi liikmesriik, siis seda meilt ka oodati.“
Priit Turk
Eesti otsustas, et kõige õigem on alustada otsesest panusest humanitaar- ja katastroofiabisse. Selle kaudu toodi Eesti inimesele ÜRO kui maailma kriiside leevendaja temaatika lähemale. „Inimestel on ju ikkagi empaatia,“ ütleb Intelmann. „Et kui on mõni katastroof, siis on okei anda abi, eks.“
Lisaks hakkasid Eesti diplomaadid ÜROs võtma juhtrolle humanitaarabi küsimustes toimuvatel ülemaailmsetel läbirääkimistel. Eestist sai näiteks ÜRO 2. komitee eesistuja (2. komitee tegeleb arenguabi, kliima jm küsimustega). Lisaks juhtis Eestis ÜRO aastatuhande arengu eesmärkide seadmisel töögruppi, mis tegeles AIDSi-vastase võitluse, võimalikult paljudele inimestele viirusevastase ravi võimaldamisega. Eesti oli aktiivne osaline ka ÜRO naiste organisatsiooni UN Women asutamise juures. Seegi organisatsioon tegeleb otseselt maailma arengu küsimustega.
„Me püüdsime näidata just tegude, oma tööga, et arenguteemad on meile tähtsad,“ meenutab Intelmann. „Loomulikult, reaalses rahas – isegi kui per capita on meie jaoks tegemist suure või märkimisväärne summaga – ei jõua me kuidagi maailmas arenguabi andjana esiplaanile. Aga samas, kui annad oma panuse, siis seda hinnatakse.“
OECD arenguabi komitee liikmesus kui kvaliteedimärk
Keerame nüüd aega edasi – tuleme tagasi tänapäeva.
Välisministeeriumi arengukoostöö ja humanitaarabi bürood kuni selle suveni juhtinud Kadi Metsandi (nüüd on ta Pariisis Eesti OECD ja UNESCO missiooni asejuht) on välisministeeriumis töötanud 25 aastat ehk täpselt sama kaua, kui Eesti on olnud doonorriik.
Pool teenistusest on ta tegelenud just arengukoostöö ja humanitaarabi teemadega ning kinnitab oma kogemuse põhjal, et hoolimata valitsuste vahetumisest on Eestil olnud selles valdkonnas kogu aeg kindel siht silme ees.
„Meil on alati olnud strateegiline vaade ja vahendid, et seda sihti hoida,“ sõnab ta ja rõhutab nagu Intelmanngi, et meie summad ei saa kunagi konkureerima USA ja Saksamaaga, aga Eesti sisu teeb meist globaalselt konkurentsivõimelise partneri.
Hoolimata valitsuste vahetumisest on Eestil olnud arengukoostöös ja humanitaarabis kogu aeg kindel siht silme ees.
Üks märk sellest, kui kaugele oleme abiilmas jõudnud, on OECD arenguabi komitee (Development Assistance Committee ehk DACi) liikmeks saamine. Tegemist on foorumiga, mille liikmete peamine ülesanne on kokku leppida, kuidas arengukoostööd ja humanitaarabi kogu maailmas ellu viia. Laua taga on 31 doonorriiki, enamik neist ELi maad.
Inimkeeli on arenguabi komitee liikmesus Eestile omamoodi kvaliteedimärk – nagu kunagi Euroopa Liidu ja NATO liikmesus. „Seal olles saame teha paremini lobitööd eri partnerlusteks suurdoonoritega. Varem ei tuntud Eestit nii palju, aga nüüd oleme palju nähtavamad,“ sõnab Metsandi.
Eestit on varemgi liikmeks kutsutud, ent nüüd jõudis kätte aeg, kui riik oli selleks ise valmis. „Paar aastat tagasi viisime ellu valdkondlikku reformi ja lõime sihtasutuse, Eesti rahvusvahelise arengukoostöö keskuse (EstDev). Ministeerium on kahepoolsete projektide rakendamise ja koordineerimise keskusele üle andnud ja nüüd on meil rohkem aega, et tegeleda süvitsi poliitika rakendamisega,“ ütleb Metsandi.
Eesti rahvusvahelise arengukoostöö keskus (EstDev) lõi ühe eelduse OECD arenguabi komiteesse astumiseks, ent asutus ise on alles noor ja organisatsiooni käimatõmbamine on mõnevõrra aega võtnud.
Ovrutši lasteaia ehitus näitab, et nii riigid kui ettevõtted saavad aidata Ukrainat taas üles ehitada juba praegu, sõjategevuse käigus. Max Fedyshyn, ESTDEV
Seitse prioriteetriiki, kuid peaprioriteet Ukraina
Kahepoolses arengukoostöös on Eesti praegu keskendunud seitsmele prioriteetsele riigile. Kolm neist on ELi idapartnerluse maad – Ukraina, Moldova ja Gruusia. Neli Aafrika riigid – Keenia, Namiibia, Uganda ja Botswana. Miks just need riigid?
„Ukraina, Gruusia ja Moldovaga on meil väga pikaajaline koostöö (Ukraina oli üks esimesi riike, kellele Eesti üldse kunagi abi andis – toim). Nad on meie prioriteetriigid alates 2008. aastast,“ selgitab välisministeeriumi välismajanduse ja arengukoostööküsimuste asekantsler Mariin Ratnik. „Ehkki praegu on loomulikult meie peaeesmärk Ukrainale humanitaarabi andmine ja riigi ülesehitamise toetamine, jätkame pikaajalise vaatega ka Moldovas ja Gruusias, kelle vajadusi päris hästi tunneme ja kellega meil on väga head suhted.“
Ka Aafrikas on Eesti otsinud partneriteks riike, kus on selgelt olemas soov meilt õppida ja võib näha huvi meie digi- ja hariduskogemuse vastu. „Me ei räägi enam ju tegelikult arenguabist, vaid arengukoostööst,“ täpsustab Ratnik. „Ja teeme seda just ja ennekõike riikidega, kes on ise sellest huvitatud.“
Prioriteetriikide nimekiri vaadatakse periooditi üle, järgmine kord ehk kahe-kolme aasta pärast. Praegu käib ka Eesti arengukoostöö/humanitaarabi strateegia terviklik uuendamine, et fikseerida tegevuskava järgmise viie aasta raames.
Me ei räägi enam ju tegelikult arenguabist, vaid arengukoostööst. Ja teeme seda just ja ennekõike riikidega, kes on ise sellest huvitatud.
Mariin Ratnik
„Meie abi andmise põhimõtted üldjoontes muidugi ei muutu,“ ütleb Ratnik. „Peamised valdkonnad on jätkuvalt digiteemad, naiste võimestamine, haridus ja demokraatia. Need suunad on end meie jaoks õigustanud. Lisaks muidugi humanitaarabi konkreetsete katastroofide korral. Eesti päästjad on maailmas väga hinnatud.“
Ja ikkagi: oleme nüüd, kui doonorriigina saame juba 25-aastaseks, üsna sarnases olukorras nagu abiandjaks hakates – riigieelarve on punases, valitsus otsib kärpekohti, rahvas kurdab elukalliduse üle. Kas meie rahvusvaheline abi andmine ei või taas pakule sattuda?
„Ei, Eesti inimesel ei jää seetõttu, et me teistel riikidel areneda aitame, mitte midagi saamata,“ usub Ratnik. „Raha ei ole riigi rahakotis muidugi kunagi piisavalt ning sellepärast on meie ülesanne riigina teha õigeid ja kaalutud otsuseid, kuhu seda suunata. Kui aga suuremat pilti vaadata, siis meil, kes oleme tegelikult väga edukad – taasiseseisvumisest saadik on meie majandus, meie heaolu kasvanud niivõrd palju – on vastutus ja kohustus toetada teisi, et nad jõuaksid samale tasemele. Sest lõpptulemusena, mida rohkem me toetame neid riike, kes praegu seda vajavad, seda rohkem kasvab sellest ka meie enda heaolu ning meie enda julgeolek.“
Artikkel on sündinud koostöös Välisministeeriumiga. Sellel pühapäeval, 24. septembril, saab samal teemal kuulata ka Neeme Raua kokkupandud saadet “Välismääraja” Kuku raadios.


Kaja Kallast rünnatavat sellepärast, et ta on naine… kuhu siis “sõjaprintsess” kadus?Kui loodi Kaja Kallase “päikesetõusuvalitsus”, hoiatasid naised ise ette, et ei maksa rõhuda ministrite soole, sest siis lähevad ka negatiivsed asjad sookeskseks. Nüüd nutetaksegi, et “kangetele” naistele tehakse liiga.
Tarmeko kaasomanik Jaak Nigul leiab: Kaja Kallast rünnatakse selle pärast, et ta on naine. Tundub olevat viimane päästerõngas: kui miski muu enam ei aita, siis rõhume naise soole ehk ei kiusa “õrnemat sugu”. Kuigi alles oli ta “sõjaprintsess” ja “raudne leedi”.
Liberaalid peaksid endale selgeks tegema, kumba nad (ka kaja kallase puhul) lipuna kõrgele tõstavad: kas kanget karjäärinaist või “meeste ülemvõimu” vastu võitlevat rõhutud naist. Praegu kasutavad nad vajadusest sõltuvalt kumbagi varianti ning teatud olukordades eitavad sugu üldse. Abikaasa idaäris olevat Kaja Kallas üldse olnud koduperenaine, kes tassis mehele ainult rahakapist rahapakke kätte.
Just kogu praegusele võimuseltskonnale on omane arvamine, et sugusid polevat lausa olemas. Nii kirjutab Müürilehes kirjutab keegi Jens Jaanimägi: “Sex’i ja gender’i eristus on müüt. Bioloogia ei loo meie sugu, seda teeme üksnes me ise. Bioloogia loob vaid mingisuguse kehalise reaalsuse, aga selle tõlgendamine on puhtalt meie enda kätes. … Naiseks ega meheks ei sünnita, naiseks ega meheks ka ei saada, naise või mehena esinetakse ning seda pidevalt ja läbi terve elu. … Välist soolist reaalsust lihtsalt ei ole olemas. Sooline reaalsus eksisteerib vaid sel määral, kuidas me seda ise loome ja ülal hoiame.”
Nii et sugu ei eksisteeri, teie oma ideoloogiline Müürileht väidab seda. Konservatiivid arvavad küll, et mehed ja naised eksisteerivad, aga liberaalid peaksid siiski eeldama, et Kaja Kallasel sugu pole, Riigikogu infotunnis kõneleb sotsiaalne konstruktsioon meie peades..
See on Reformierakonna, sotside ja Eesti 200 vasakideoloogia, mille kohaselt a) võim peab minema naistele; b) sugu on sotsiaalne konstruktsioon meie peades; c) naine peab saama karjääri teha, lapsed takistavad teda selles, jne… palju variante, vastavalt vajadusele.
Kaja Kallas rõhutab ise ka naiste karjääri tähtsust, aga seal ei pääse samuti kaugele, kui sa enda eest ei võitle, ka teiste naiste konkurentsis. Ammugi aga ei saa naistele niisama andeks anda amoraalseid ja korruptiivseid tegusid, nagu Kaja Kallase idaäri.
Ja ikka selgub, et naispoliitikut ei tohtivat karmilt kritiseerida – samas ei olevat poliitikas ja karjääris naise sugu enam tähtis, nad ise on selle sealt välja praakinud.
Eraldi maksab välja tuua Jaak Niguli jutu selle kohta, et “ma pole Reformierakonna valija”. Oled, ja kuidas veel, või vähemalt siis sotside või Eesti 200 valija. Viimasel ajal on selline väide kuidagi sagedaseks saanud ja eriti Kallase tegude kaitsmisel. Pole reformar, aga viskun dzotile.
Kaja Kallast rünnatakse tegelikult sellepärast, et ta on ülikehv ja moraalitu poliitik ja peaminister.
Uued Uudised


POLNUDKI BIOKÜTUS! Tanklakett sai kahtlustuse valeandmete esitamisesRingkonnaprokurör Gerd Raudsepp kinnitab, et AS Olerexile ja selle juhatuse liikmele esitati kahtlustus valeandmete esitamises.
Kahtlustuse kohaselt andis ettevõtte juht Andres Linnas ASi Olerex töötajatele korralduse äriühingu huvides esitada keskkonnaametile valeandmeid mullu 30. detsembril Eestisse saabunud tankeris oleva kütuse kohta. Kahtlustuse esitamise aluseks on keskkonnaametile esitatud dokumendid, justkui oleks tankeris Eestisse toodud 9000 tonni taastuvtoorainel põhinevat diislikütust. Tegelikkuses oli tankeris fossiilse päritoluga diislikütus.
„Kontrollime kahtlustuse esitamisel saadud teavet ning seejärel analüüsime, milliseid toiminguid on vaja teha selleks, et kohtueelne uurimine lõpule viia,“ märkis ringkonnaprokurör Gerd Raudsepp.
Kohus võib süüditunnistamisel äriühingule mõista rahalise karistuse ja juhatuse liikmele rahalise karistuse või kuni kaheaastase vangistuse.
„Olerex ei ole väidetud kuritegu toime pannud. Kogu senine menetlus ilmestab, et tegu on õiguslikult mitmetahulise ja komplitseeritud õigusraamistikuga ka ametnike jaoks. Meie uksed on protsessiga jätkamiseks avatud. Kui vaja, siis kaitseb Olerex oma õiguseid kohtus,“ kommenteerib kahtlustust Olerexi tegevjuht Piret Miller.
Kütusefirma Terminal Oil teatab avalikuks tulnud uudise peale, et kahtlustuse esitamine annab teistele seaduskuulekatele kütuseturu osalistele lootust, et „aus konkurents kütuseturul hakkab taastuma“. „Kahtlustus on selge märk sellest, et taolisi pettuseid võetakse Eestis tõsiselt ja loodetavasti jätkub see ka menetluse järgmistes faasides, sest turuosalised ja tarbijad vajavad konkreetset lahendust,“ teatab kütusefirma juhatuse esimees Raido Raudsepp.
Esimene uudis, et Olerex on sattunud politsei huviorbiiti, tuli suve hakul. Õhtuleht kirjutas 7. juunil, et keskkriminaalpolitsei ja keskkonnaameti ametnikud menetlustoiminguid, et selgitada välja, kas AS Olerex on esitanud maksu- ja tolliametile teadlikult valeandmeid, et vabaneda vedelkütuse seadusest tulenevast biokütuse nõude täitmisest. Tollal ei olnud arvatava kuritöö kohta palju infot ja keegi polnud kahtlustust saanud.


Õunamahla pressimise õpetus: millisest õunast tuleb parim mahl ja kuhu mahl villida, et talvel oleks hea võtta?Sügis tuleb alati koos valminud eritüübiliste õunte ja pirnidega ning otsustamiskohaga, mida nende mõnusate ubinatega peale hakata. Üsna ühest suust ütleb enamus eestlasi, et õunad tuleb pressida mahlaks. Mõeldud, tehtud!
Operatsiooni läbi viimiseks on vaja õunu, purustit, pressi ning hilisemaks töötlemiseks suurt keedunõud ning anumaid, kuhu mahl talvetarbimist ootama sättida. Lisaks sellele ilusat sügisilma ning seltskonda, kellega lõbusalt talvemahla valmistamine ette võtta. Fakt on see, et isetehtud õunamahla väärtus on täna pigem just nimelt selles, et tegu on oma aia õunades, ise pressitud mahlaga. Odav see lõbu just ei ole, kui arvestada kuluks nii suhteliselt kallite masinate muretsemine kui ka ajakulu. Samas pole paremat maitset, kui pakaselisel päeval rüübata kuumaks aetud ja kaneelipulgaga varustatud oma aia õunamahla.
Eestis on õunamahl pressimisel kaks lainet – esimene pressimise aeg algab suveõunte valmimisega augusti keskpaigas ning lõppeb septembri esimesel nädalal. Vahepeal on väheke vaiksem periood ning siis hakkavad valmima sügisõunad ja õunamahla pressimine saab sisse uue, võimsama hoo. Olenevalt küll aastast, kuid talveõuntest pressitakse mahla laias laastus terve oktoober.
Fakt on see, et isetehtud õunamahla väärtus on täna pigem just nimelt selles, et tegu on oma aia õunades, ise pressitud mahlaga.
“Parimateks mahlaõunteks sobivad ikka sügisõunad, need on maitsepoolest paremad, mahlasemad ja annavad klaari mahla. Suveõunad annavad tavaliselt väga magusat mahla, kuid lähevad ka üsna kiirelt jahuseks ja mahl jääb sogasem,” selgitab mahlapressimise vahendeid müüva ettevõtte ja
veebilehe Mahlapress.ee asutaja Denis Laksberg.
Laksberg lisab, et oma koduaiast saadud õunade puhul ei tunne ta kedagi, kes sorteeriks õunad sordi
järgi. “Üldiselt tuleb mahl alati parem, kui õunasorte segad. Ka väiketootjad ei tee selles numbrit,
kui mahlapurustisse ja hiljem pressi lähevad kõik õunad, mis erinevate puude alt korjatud on,” lisab
Laksberg.
Kõigepealt tuleb õunad sorteerida ja pesta, eriti kui õunad on maast korjatud. Mahlaks ei sobi määrdunud ja mädaplekkidega õunad, sest hiljem võib mahl vaatamata pastöriseerimisele kiiresti käärima minna. Isegi väike kogus hallitanud või mädaseid õunu võib rikkuda mahla maitset ja kogu partii säilivust. Mahl tuleb aromaatne ja maitsev, kui segatakse erinevaid õunasorte. Oluline on, et õunad oleks piisavalt küpsed, kuid mitte üleküpsenud. Toored õunad annavad väga vähe mahla välja ning mahla maitse tuleb väga hapu. Üleküpsenud õunad aga kuivavad ja muutuvad pudedaks, neid on raske pressida ning mahl tuleb hägune ja rohke viljalihaga. Seepärast sobivad mahlaks paremini hilissügise ja talveõunad, kuna on mahlasemad ja tihedama struktuuriga kui pehmed suveõunad.
Järgmine samm on õunte purustamine spetsiaalse purustajaga. Pärast purustamist tekkinud ühtlasest massist on lihtne mahla välja pressida ja ka mahlasaak on suurem. Lihtsalt noaga õunte peenemaks lõikamine kahjuks ei täida sama eesmärki - õunte rakustruktuuri lõhkumist. Et suurendada saagikust, võib lasta purustatud massil mõne tunni seista enne pressimist. Purustatud massist hakkab seismise ajal juba ka iseenesest mahla nõrguma.
Sõltuvalt õunasordist ja purustamise astmest on mahla saagikus 40% kuni 70% õunte massist. Ehk siis 20 kilogrammist õuntest saadakse umbkaudu 14-16 liitrit mahla.
Pärast purustamist pannakse õunamass mahlapressi korviossa ja pressitakse. Soovitatav on selle juures kasutada filtrikotti. Sõltuvalt õunasordist ja purustamise astmest on mahla saagikus 40% kuni 70% õunte massist. Ehk siis 20 kilogrammist õuntest saadakse umbkaudu 14-16 liitrit mahla. Pressimisel on soovitatav rõhku suurendada järkjärgult, et mahl jõuaks eralduda. Üks tsükkel – korvi täitmine, pressimine, korvi tühjendamine - võtab aega umbes 15 minutit. Mahla väljatulek sõltub kõige suuremas osas ettevalmistustöödest ja paljus ka pressimise õigest tehnikast.
Värske õunamahl säilib külmas 3-4 päeva. Kui soovite mahla talveks säilitada, siis tuleb seda pastöriseerida ja villida pudelitesse või bag-in-box'i . Pastöriseeritud õunamahl säilib vähemalt 12 kuud.
Paljudel meist on vanaisadest jäänud alles veel eelmise riigikorra ajal kokku keevitatud rasked mehhaanilised pressid ja nupukama naabrimehe kokku monteeritud õunapurustid. Need toimivad ka täna väga hästi ning mitte mingil juhul ei tohiks neid pidada vananenuks. Uued mahlapressid võivad näha välja ilusamad ja kaubanduslikumad, kuid toimeprintsiibilt ei erine nad kuidagi – purustatud õuntest pressitakse jõuga välja mahl.
Tähele tuleb panna kahte olulist mahlapressimise tarkust: esiteks, mida peenem on purustatud õunasegu, seda suurem on saagis ehk väljapressitud mahla hulk. Teiseks, mahla maitse tuleb parem, rikkalikum ja värv kuldsem, kui jätta purustatud õunasegu 24 tunniks seisma. Oksüdeerumist pole ka vaja karta, sest õhuga omab kokkupuudet vaid purustuse pealmine kiht. Kuna enamus maitsetest ja aroomidest on kõikidel köögi- ja puuviljadel koore all, annab selline seismine võimaluse neil maitsetel tagasi õunasegusse imbuda ning hiljem väljapressitud mahla jõuda.
Väiksema mahu pressimiseks mõeldud uus komplekt maksab ligikaudu 300 eurot.
“Üldiselt võiks ka mahlapressimist vaadata kui kunstivormi ning võtta selleks aega. Ühel päeval purustamine ja teisel päeval pressimine võib tunduda liigse ajakuluna, kuid tulemuste erinevus on suur,” kommenteerib Laksberg.
Väiksema mahu pressimiseks mõeldud uus komplekt maksab ligikaudu 300 eurot ning komplekt koosneb mehhaanilisest pressist ja mehhaanilisest purustis. Mõlemad teevad töö väga hästi ära. Loomulikult on võimalik minna ka palju professionaalsemaks ja kallimaks. Võimalik on võtta kampa ka hüdraulikaga pressid või ka kõige uuema lahendusena veesurvel toimiva pressid.
Vanast ajast on levinud õunamahla hoidmine 3-liitristes purkides. Sellega kaasneb üsna tülikas purkide pesemine, kuumutamine ning kaanega sulgemine. Purgid võtavad palju ruumi, on rasked ja võivad puruneda. Avatud purk tuleb mõne päevaga ära juua et mahl ei läheks käärima. Kui mahl on joodud, tuleb purgid jälle puhtaks pesta ja sügiseni uuesti hoiule panna. Uusi purke ei ole nii lihtne leida, iga aastaga jääb neid ringlusesse vähem.
Alternatiiv sellele on veinipakkidest tuttava bag-in-box'id, mida saab osta nii 3- kui 5-liitristena. Vanadel purkidel ei ole säilitajana midagi häda ning kindlasti ei tasu hakata pikalt kasutuses olnud lahendusi kohe põõsasse viskama, kuid uuendusel ehk mahlakotil on kaks äärmiselt olulist eelist: esiteks pakitakse mahlaga täidetud kotid omakorda karpidesse, mis on väga hästi ladustatavad keldrites ja sahvrites. Kuid palju olulisema eelisena saab tuua välja selle mahla säilivuse paki avamisel.
“Kui teha kodus lahti purk või pudel õunamahlaga, tuleb see tervikuna lähema 3-4 päeva jooksul ära tarbida. Kuna aga bag-in-boxi läheb mahl sisse 78 kraadisena ehk pastöriseerituna, pakk on kinnine ja hermeetiline ka sealt esimese mahla välja laskmise järel, säilib mahl selles kotis rahulikult 2 kuud joomiskõlblikuna. Ehk siis seda 3-liitrist kogust võib klaasikaupa pika aja jooksul juua.“
Artikkel avaldati esmakordselt aastal 2017.


Digiohutuse mängud lasteaiale ja koolileLAPSED TAHAVAD PIGEM ÜKSTEISE LUGUDEST ÕPPIDA KUI ÕPETAJA MONOLOOGI KUULATA.Kolme lapse ema ja meediatudengina soovisin toetada lasteaia- ja klassiõpetajaid meediaõpetuse andmisel. Mängupõhise õppe entusiastina otsustasin Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni eriala magistritööna luua teaduspõhisele internetiriskide 4K klassifikatsioonile vastava komplekti digi- ja meediapädevusi arendavaid mänge. Katsetasin mänge kaheksas maakonnas rohkem kui 3000 lasteaia- ja esimese kooliastme lapsega ja kokkuvõtteks sain magistritöö hindeks A.Mängude loomisel oli mulle suureks abiks varasem mängujuhi töökogemus. Olin rohkem kui tuhande sünnipäevapeo käigus näinud, milline tegevus lapsi vaimustab, tekitab vaidlusi või tüdimust. Hoopis keerulisem küsimus oli, mida esimese kooliastme õpilased internetist teadma peaksid. Sukeldusin varasemalt loodud materjalidesse ja valisin sealt välja kõige rohkem esile kerkinud teemad: paroolid ja turvalisus, võõraste ja sõpradega suhtlemine internetis, isikliku info jagamine ning pettuse ohvriks langemine.KAASLASTE NÄIDETEL ON KAALUTuhandete lastega internetist rääkinuna olen jõudnud veendumusele, et lapsed tahavad pigem üksteise lugudest õppida kui õpetaja monoloogi kuulata. Mäletan ka oma kooliajast, kuidas meid õpetati arvutitunnis kasutama programme, millega oli mul lapsena võimatu suhestuda. Kõik õpetussõnad internetiturvalisuse kohta ununesid kohe pärast klassiukse sulgemist, sest näited polnud meie igapäevase internetikasutusega kuidagi seotud. Seepärast otsustasin digiturvalisuse mänge õpetades jääda pigem vestluse juhiks, paludes lastel endal konkreetses klassis või rühmas sotsiaalmeediaplatvormide ja online-mängude najal teemakohaseid näiteid tuua. Nii sain teada, kui oluline on esitada õigeid küsimusi - tuleb küsida nii, et igaüks saaks midagi vastata. Teiseks nägin, et ühevanuste laste, isegi paralleelklasside õpilaste silmis võivad olla ägedad absoluutselt erinevad mängud ja suhtlusplatvormid.Kuna laste internetikasutus on väga erinäoline, seda eriti lasteaiaeas, siis mõtlesin riskide maandamiseks välja uusi ja kohandasin lastele juba tuntud mänge nii, et need annaksid võimaluse osaleda ka sellistel lastel, kellel pole internetiga mingit kokkupuudet. Näiteks muutsin KiVa koolitusprogrammist tuntud ühiste grupitunnuste leidmise mängu „Paroolide mänguks“. Mina küsisin internetiturvalisuse teemal küsimusi ja lapsed vahetasid suuliselt vastamise asemel omavahel kohti. Mäng oli lihtne, ei eeldanud otsest internetikogemust ja kui ühed lapsed omavahel vilkalt kohti vahetasid, siis tahtsid teised ka aktiivselt kaasa lüüa.MÄNGUD TOOVAD LÜNGAD JA MURED VÄLJATihtilugu näis lastegruppe tervikuna vaadates, et internetiriske teatakse väga hästi, aga mängu edenedes ilmnes, kui ebaühtlaselt olid teadmised jagunenud. Diskussioonipõhised mängud aitasid seda viga väga hästi parandada. Näiteks tuli korduvalt teemaks oma telefoninumbri ja teiste isiklike andmete jagamine Tik-Tokis. Üks 7-aastane poiss rääkis loo, kuidas tema isa pidi sellepärast, et poiss andis oma telefoninumbri TikTokis võõrale kasutajale, lootes saada vastu tasuta Minecrafti virtuaalset mõõka, 200-eurose telefoniarve kinni maksma. Klassikaaslaste nägudest võis välja lugeda, et nad tõepoolest kuulavad, mõtlevad kaasa ja õpivad sõbra loost. Nägin, kui oluline on lubada lastel ise olukorrast järeldus teha ja see ka sõnastada. Usutavasti jääb lastele klassikaaslase juhtum paremini meelde kui minu hüpoteetiline lugu ning noomimine.Mängud tõestasid end väga hea vahendina laste internetikogemustega seotud murede ja ohtude märkamiseks viisil, mis on laste jaoks turvaline ja lõbus. Näiteks selgus valeinfo tunnuseid õpetava mängu käigus hirmutav tõsiasi, et lapsed kasutavad ühel sotsiaalmeediaplatvormil kahtlasena näiva info kontrollimiseks teist samalaadset platvormi, näiteks vaatavad YouTube'ist, kas Tik-Tokis esitatud info vastab tõele. Lisaks rääkisid kooliealised lapsed pärast „Internetis viisakalt suhtlemise mängu“, et üksteise pildistamine ja filmimine salaja või vastu teiste tahtmist on tavaline, seda teevad laste silmis nii vanemad kui õpetajad, aga ka sõbrad ja vanavanemad. Diskussioonipõhistes mängudes selgus paljutki, mida saaks koolidevaheliste reeglite ja teiste ennetavate meetmete väljatöötamiseks kasutada.SAABASTEGA SEOSEID LOOMAEnt kõiki teemasid pole võimalik teiste inimeste kogemuste najal õpetada, seepärast otsustasin digitaalsest jalajäljest rääkides kasutada kahes eri suuruses saabast ja kahte pilti, millest ühel oli väikelaps ja teisel täiskasvanud mees. Selgitasin lastele, kuidas väikelapsele suured digijäljed tekivad, ja kontrollküsimuseks uurisin lastelt, kuidas on võimalik, et täiskasvanud mehel pisikesed digitaalsed jalajäljed on. Märkasin naljakat piiri 5- ja 6-aastaste laste vahel. Kui 6-aastased said aru, et pildil oleval mehel on internetis saabas tibatilluke sellepärast, et tema kohta on internetis vähe infot, siis 5-aastased jäid seisukohale, et ju mees on oma jala internetis väiksemaks võlunud.Samu mänge on võimalik mängida nii lasteaias koolieelikute rühma kui ka koolis 1.-2. klassiga. Järgmise vanuserühma tunduvad moodustavat 3.-4. klassi lapsed, sest nende internetikasutuses on märksa rohkem sotsiaalmeediaga seotud tegevusi, mis väiksemaid lapsi veel niivõrd tugevalt ei puuduta. Segagruppides, kus on väga erinevas vanuses lapsed, sedasorti mängud väga hästi töötada ei taha. Kokkuvõttes selgus, et meediakogemustest rääkimine ei vaja tehnoloogiat ning mängude kaudu ennetustöö tegemiseks peab õpetajal olema hinnanguvaba suhtumine laste internetikogemustesse.Ootan huvilisi meediaõpetuse mängustamise töötuppa ja meediapädevusega seotud teemasid kuulama 25. ja 26. oktoobril Tartusse AHHAA keskusesse, kus toimub õpetajatele, noorsootöötajatele ja raamatukoguhoidjatele suunatud meediapädevuse aastakonverents „Meediaharidus 2.0: ära usu hundijuttu!“. Konverentsi kava ning piletiinfoga saab tutvuda konverentsi Facebooki sündmuse lehel.5-8-AASTASTTELE SOBIVAID MÄNGEKuidas internet meie tuju mõjutabVajalikud vahendid: prinditud emotikonid. Kestus: 5-10 min.1. Moodustage lastega põrandal ring. 2. Uurige, milliseid nutiseadmeid ja rakendusi nad kasutavad. 3. Paluge lastel meenutada viimast internetikogemust ja sellega seotud emotsioone.4. Seejärel osutage maha laotatud emotikonidele ning paluge igal lapsel valida üks, mis seostub viimase internetikogemusega. 5. Lubage lastel oma valikut põhjendada.Miks on vaja parooleVajalikud vahendid: prinditud emotikonid. Kestus: 10 min.1. Lapsed istuvad eelmises tegevuses valitud emotikonidel. 2. Esitage paroolidega seotud küsimusi, näiteks „Mis on parool?“, „Milleks meile parooli vaja on?“, „Kelle arvates on parool O-O-O-O väga hea?“, „Kelle arvates tohib sõbrale oma parooli öelda?“ jne.3. Kui laps teab vastust, siis peab ta kellegagi koha ära vahetama.Kui ei tea, jääb ta oma kohale istuma. Keegi välja ei lange. 4. Iga kord pärast kohtade vahetamist lubage lastel küsimusele vastata ja arvamust avaldada.Mis on digitaalne jalajälg?Vajalikud vahendid: suur ja väike saabas, väikelapse ja täiskasvanu pilt.Kestus: 3 min seletus + 4 min arutelu. 1. Näidake lastele väikelapse ja täiskasvanu pilti ning uurige, kumb oskab endast pilte teha ja internetti panna. 2. Küsige, kummale kumbki saabas jalga sobib. 3. Selgitage, et internetis võib lapse jalajälg olla suur ja täiskasvanu oma väike. Uurige, kas lapsed tahavad teada, kuidas see võimalik on.4. Näitlikustage lapse pildi ja saapa abil, kuidas lapsest internetti piltide postitamine jätab maha jäljed, mida nimetatakse digitaalseteks jalajälgedeks.5. Küsige lastelt, kuidas on võimalik, et mehel on internetis väike jalajälg.6. Selgitage kõigile lastele, kuidas digitaalne jalajälg tekib ja suureneb.Internetiriskide „Kuum kartul“eesmärk on arutleda internetiriskide üle. Vajalikud vahendid: kiletaskutega täring, mille igas taskus on üks internetiohtu kujutav pilt. Lisaks piltide A3 suuruses koopiad. Kestus: 20 min.1. Lapsed istuvad ringis ja annavad täringut edasi nagu „Kuumas kartulis“.2. Õpetaja ütleb: „Stopp!“ 3. Täringu saanud laps vaatab täringu peal olevat pilti. 4. Õpetaja küsib, kas laps oskab pildilt lugeda või arvata, mis teemast järgnevalt räägitakse.5. Õpetaja näitab grupile sama pildi A3 versiooni, et kõik näeksid. 6. Lapsed jagavad iga internetiriski teemal mõtteid ja kogemusi. 7. Õpetaja suunab diskussiooni ohutuma internetikäitumise poole. 9-10-AASTASTELE SOBIVAID MÄNGEValeinfo ümberpööramineVajalikud vahendid: valmistage ette viis valeinfo tunnuseid meelde tuletavat paberit ja printige neid nii palju, et igale lapsele jaguks üks. Paberi teine pool jätke tühjaks. Kestus: 5 min.1. Jagage õpilased kahte võistkonda nii, et ühed peavad valeinfot levitama ja teised seda ümber pöörama.2. Laotage paberid ruumi põrandale laiali, korrates samal ajal valeinfo peamised tunnused üle.3. Lapsed jooksevad ringi ja keeravad viie minuti jooksul pabereid endale kasuliku poole peale. Taustaks võib käia ka muusika. 4. Mäng lõpeb, kui õpetaja loeb: „5, 4, 3, 2, 1, stopp, kõik tõstavad käed üles!“Viisakas suhtlemine internetisVahendid: kõrte/pulkade külge teibitud paberid.Kestus: 15 min mäng + 5 min arutelu. 1. Jagage lapsed kahte võistkonda nii, et nad seisaksid vastakuti.2. Vasakul pool saab iga laps ühe sildi, millel on kirjas abipalve või kogemata grupivestlusesse saadetud foto.3. Paremal pool saab iga laps kaks silti, millest ühel on toetav ja sõbralik, teisel ebaviisakas vastus.4. Õpetaja loeb kolmeni, misjärel lapsed valivad, millist silti nad paarilisele näitavad. 5. Seejärel liigutakse ühes reas samm paremale nii, et iga lapse ette tuleb uus paariline.6. Tegevus kordub. Kui paarilised hakkavad korduma, siis vahetavad meeskonnad rollid. 7. Mäng lõpeb, kui kõik on paarilisega mänginud.8. Seejärel arutlege lastega, milliseid tundeid mäng tekitas. Rõhutage, et igal lapsel on oma tugevused ja nõrkused, ning uurige, kuidas see meid tundma paneb, kui küsime internetis abi, aga meile vastatakse „Noob!“, „Loll oled!“. Oluline on lubada lastel jõuda ise järelduseni, kuidas internetis suheldes käituma peab."KÜSIDA TULEB NII, ET IGA LAPS SAAKS MIDAGI VASTATA."Digiohutuse mängude mängimine lasteaias. FOTOD: ANNA VJAZNIKOVA Mõne teema selgitamisel võib kasutada nukuteatriga sarnaseid võtteid.Lapsed otsivad laualt emotikone, mis vastavad nende meeleolule.INGER KLESMENT, kommunikatsiooni ja meediapädevuse spetsialist


Terminal: kahtlustuse esitamine on samm ausama konkurentsi suunasTALLINN, 22. september, BNS - Kodumaine kütusemüüja Terminal märkis konkurendile Olerexile kahtlustuse esitamise järel, et see on samm ausama konkurentsi suunas kütuseturul
"Täna astusime olulise sammu lähemale Eesti kütuseturul toimunud ajalooliselt suurima pettuse paljastamisele. Prokuratuur on esitanud Olerexile kahtlustuse, mille kohaselt esitasid nad maksu- ja tolliametile valeandmeid biokütuse kohustuse täitmise kohta eelmisel aastal. AS Terminal tänab juhtumi uurimisega seotud ameteid pühendumuse ja otsustuskindla tegutsemise eest," märkis kütusemüüja.
Kahtlustuse esitamine annab teistele seaduskuulekatele kütuseturu osalistele lootust, et aus konkurents kütuseturul hakkab taastuma. “Kahtlustus on selge märk sellest, et taolisi pettuseid võetakse Eestis tõsiselt ja loodetavasti jätkub see ka menetluse järgmistes faasides, sest turuosalised ja tarbijad vajavad konkreetset lahendust. Oluline on aga ka aru saada, et samal ajal saavad kütuseturul jätkuda massiivsed keskkonnapettused, sest biokütuse täitmata jätmise eest ei ole Olerexi karistatud, kuigi see on tuvastatud. Esitatud kahtlustus puudutab maksu- ja tolliametile valeandmete esitamise kuritegu, mille taga on tegelikkuses massiivsed keskkonnapettused,“ ütleb Terminali juhatuse esimees Raido Raudsepp.
Tema sõnul ei muuda kahjuks uurimise järgmisesse etappi jõudmine veel seda, et kõik teised, seadust järgivad turuosalised saaksid pakkuda oma klientidele parimat võimalikku hinda. „Olerex saab turul tegutsemist jätkata ning jätkata ka biokohustuse mittetäitmist. See tähendab, et endiselt jätkub suurimate mahtudega hulgiturul olukord, kus ausad turuosalised kannavad ühe ebaausa turuosalise pärast kahjumit ning see kõik kajastub tavatarbija tanklahindades. Postihinna agressiivsema langetamise jaoks on endiselt vajalik, et ebaaus käitumine ei saaks olla Eesti kütuseturul proportsionaalselt väikeste karistuste tuules jätkusuutlik,“ lisas Raudsepp.
"Kodumaise ettevõttena oleme alati seisnud selle eest, et Eesti kütuseturg oleks aus ja läbipaistev. Tänane otsus on konkreetne samm edasi selle saavutamisel ning loodetavasti järgnevad sellele järgmised veelgi konkreetsemad sammud," märkis Raudsepp.
Prokuratuur esitas neljapäeval kütusemüügifirmale Olerex ja selle juhatuse liikmele Andres Linnasele kahtlustuse valeandmete esitamises, kirjutab Postimees.
Kahtlustuse kohaselt andis ettevõtte juhatuse liige Andres Linnas töötajatele korralduse äriühingu huvides esitada keskkonnaametile valeandmeid mullu 30. detsembril Eestisse saabunud tankeris oleva kütuse kohta.
Tallinna toimetus, +372 610 8832, sise@bns.ee
Baltic News Service


Siin kursusel on AI keelatudÄsja algas uus kooliaasta, ning iga aine sissejuhatavas loengus kõlavad sõnad: «Siin kursusel on AI keelatud». Ülikoolid pingutavad kõvasti, et aimata hariduse edaspidist voogu. Koodiread on pannud tsivilisatsiooni täiesti uuele kursile ja kiired muutused nõuavad reaktsiooni ka seadusandjatelt, kirjutab ajakirjanduse ja kommunikatsiooni teise kursuse tudeng Anastasia Isabella Poole.Juunis alustas europarlament läbirääkimisi esimeste tehisintellekti piirangute üle ja näib, et reeglid on väga piiravad. Me oleme jõudnud kohta, kus elutud olendid ohustavad suurel määral inimkonna vabadust.
Tehisintellekt on uudse leiutisena tekitanud halle alasid ja seda ümbritsev teadmatus põhjustab inimestes hirmu.
Võtame näiteks 80ndatel loodud meistriteose «Terminaator». Filmifrantsiis ringleb selle ümber, et tehisintellekt vallutab maailma. Isegi kui see on ainult üks Hollywoodi ekraaniteos, võib filmi puänt realiseeruda. AI ei ole nagu varasemad tehnoloogilised revolutsioonid ja isegi selle arendajad on hirmul.
Ekstsentriline Elon Musk on investeerinud suuri summasid AI edendamiseks, kuid ta ei ole ainuke. Facebooki isa Zuckerberg ning mainekad ettevõtted, nagu Google ja Microsoft, on ühed vähestest, kes on pikalt investeerinud AI valdkonda.
ChatGPT rakenduse tegevjuht rääkis võimalusest, et AI vallutab maailma ja alustab nüüdisaegse sõja.
Samas on Musk hoiatanud, et tehisintellekti piiramine on vajalik. Kunagi ei saa olla kindel, missuguseks koodiread arenevad, mistõttu aitaksid uued regulatsioonid vältida tehisintellekti muutumist millekski, mida ei saa kontrollida.
ChatGPT rakenduse tegevjuht rääkis võimalusest, et AI vallutab maailma ja alustab nüüdisaegse sõja. Kui isegi selle valdkonna suurimad näod hoiatavad võimalike probleemide eest, siis on igati loogiline valik piirata tehisintellekti.
Europarlament pakkus juunis välja, et on vajalik sätestada uusi reegleid, mis tagavad Euroopas turvalisuse AI vastu, olles samal ajal kooskõlas nii ELis kehtivate õiguste kui ka väärtustega. Parlament keelas tehisintellekti kasutamise sekkuval ja diskrimineerival viisil. Muidugi ettevõte OpenAI, kes on samuti ChatGPT taga, vaidlustas europarlamendi piiranguid.
Mõistagi kõlab hästi, et elutu olend ei pääse ligi minu tundlikele andmetele. Siiski ei pruugi masina isetegevus olla kõige suurem probleem. Pigem on suur oht, et inimesed kuritarvitavad tehisintellekti, mitte vastupidi. Seega on uute AI reeglite vastuvõtmine igati loogiline otsus.
Heades kätes on AIst suur abi
Siiski on ka neid, kes kinnitavad, et tehisintellekti ei tasu nii väga karta – seda tuleb lihtsalt kasutada õigetel eesmärkidel. Näiteks saab tehisintellekt aidata kujundada uusi viise, kuidas muuta meie keskkonda kestlikumaks ja turvalisemaks.
Ühistranspordis kasutatav tehisintellekt suudab pakkuda uusi võimalusi, kuidas parandada erinevate valdkondade jätkusuutlikkust. 2030. aasta rohekokkuleppe raames suudab tehisintellekt vähendada kasvuhoonegaaside emissiooni 1,5 kuni 4 protsendi võrra.
Samuti saaks tehisintellekt ennetada kuritegevust, kui selle kasutusse anda delikaatseid riigiandmeid. Kui aga lubada robotile ligipääs turvatud riigiandmetele, tekib võimalus inimestel seda ühiskonna vastu kasutada.
Siiski võib juhtuda ka kannapööre, kus tehisintellekti tulek muudab ühiskonda oluliselt turvalisemaks, mis võib muu hulgas aidata kaasa isegi korruptsiooni vähendamisele.
Euroopa parlament valmistub halvimaks
Ometi on praeguses süsteemis tagauksed, mida kõiki pole võimalik katta. Euroopa parlament on öelnud, et AI võib tõsiselt riivata inimeste õigust eraelu puutumatusele ja andmekaitsele. Kohe, kui koodis on probleem, võib kogu programm muutuda ning kujutada ohtu demokraatiale ja üldisele turvalisusele.
Kujutagem ette, kui tehisintellektil on ligipääs kõigele, võib ta kuvada inimesele manipuleerivat võltssisu. Internetis on niigi palju segadust ja teadmatust, seega tekib küsimus: Kas seda on vaja juurde tekitada?
Muidugi on paljudel inimestel võime kriitiliselt internetis olevat sisu analüüsida, mis on tõel põhinev või mis on väljamõeldud, kuid näiteks lastel, kes samuti internetti kasutavad, pole see võime veel nii arenenud.
Argument, et «lapsed ei tohikski internetis olla», on väär, sest isegi koolitöö raames on nad Eestis kohustatud seda kasutama. Seega tunnen, et kusagilt peab piiri tõmbama.
See potentsiaal, mis internetil on ühiskonnas nii heas kui halvas mõttes, on kujuteldamatu. Europarlamendi eelnõud, et tehisintellekti peab reguleerima, ei ole veel siiski liikmesriikides ratifitseeritud.
Seega pole lõpuni kindel, kas ELi liikmesriigid nõustuvad selle ettepanekuga. Liikmesriikidel on palju argumente, mida analüüsida. Tehisintellektiga tuleb kaasa palju kasutegureid, kuid kas riskid on väärt seda?
See potentsiaal, mis internetil on ühiskonnas nii heas kui halvas mõttes, on kujuteldamatu.
Kas Euroopa jääb tehnoloogiaarengutes maha, kui otsustatakse tehisintellekti sellisel tasemel piirata? Kui keelata AI-l koguda informatsiooni, siis see ei arene, mis samuti takistab uute innovatsioonide teket.
Tehisintellekti valdkonnas on veel palju avastamata maid, praegused väljakäidud piirangud pole parim variant. See tooks kindlasti turvalisuse AI vastu, kuid poleks pikas plaanis arukas. Eelnõusid peaks leevendama, sest muidu ei arene Euroopa tehnoloogia valdkond. Europarlament peab leidma kuldse kesktee, mis tagab ühiskonna turvalisuse ja AI arengu.


Terminal: Olerexile esitatud kriminaalkahtlustus on samm ausama konkurentsi suunasKütusemüüja Terminal Oili hinnangul aitab Olerexile esitatud kriminaalkahtlustus tagada ausama konkurentsi Eesti kütuseturul.Prokuratuur andis täna teada, et esitas Olerexile ja selle juhatuse liikmele kahtlustuse valeandmete esitamises. Kahtlustuse kohaselt andis ettevõtte juhatuse liige Andres Linnas Olerexi töötajatele korralduse äriühingu huvides esitada keskkonnaametile valeandmeid 30. detsembril 2022 Eestisse saabunud tankeris oleva kütuse kohta.
«Täna astusime olulise sammu lähemale Eesti kütuseturul toimunud ajalooliselt suurima pettuse paljastamisele. AS Terminal tänab juhtumi uurimisega seotud ameteid pühendumuse ja otsustuskindla tegutsemise eest,» teatas ettevõte pressiteates.
Terminali teatel annab kahtlustuse esitamine annab teistele kütuseturu osalistele lootust, et aus konkurents kütuseturul hakkab taastuma. «Kahtlustus on selge märk sellest, et taolisi pettuseid võetakse Eestis tõsiselt ja loodetavasti jätkub see ka menetluse järgmistes faasides, sest turuosalised ja tarbijad vajavad konkreetset lahendust. Oluline on aga ka aru saada, et samal ajal saavad kütuseturul jätkuda massiivsed keskkonnapettused, sest biokütuse täitmata jätmise eest ei ole Olerexi karistatud, kuigi see on tuvastatud. Esitatud kahtlustus puudutab maksu- ja tolliametile valeandmete esitamise kuritegu, mille taga on tegelikkuses massiivsed keskkonnapettused,» kommenteeris Terminali juhatuse esimees Raido Raudsepp.
Seega ei muuda uurimise järgmisesse etappi jõudmine Terminali teatel veel seda, et teised turuosalised saaksid pakkuda oma klientidele parimat võimalikku hinda. «Olerex saab turul tegutsemist jätkata ning jätkata ka biokohustuse mittetäitmist. See tähendab, et endiselt jätkub suurimate mahtudega hulgiturul olukord, kus ausad turuosalised kannavad ühe ebaausa turuosalise pärast kahjumit ning see kõik kajastub tavatarbija tanklahindades. Postihinna agressiivsema langetamise jaoks on endiselt vajalik, et ebaaus käitumine ei saaks olla Eesti kütuseturul proportsionaalselt väikeste karistuste tuules jätkusuutlik,» lisas Raudsepp.