Riigikogu eelinfo esmaspäevaks, 12. juuniksRiigikogu eelinfo esmaspäevaks, 12. juuniks
Kell 15 – täiskogu istung
Riigikogu kinnitab töönädala
päevakorra<https://www.riigikogu.ee/tegevus/paevakorrad-ja-
protokollid/?startDate=12.06.2023>.
Teine lugemine – kaks eelnõu:
Valitsuse algatatud perehüvitiste seaduse ning perehüvitiste seaduse,
perekonnaseaduse ja töölepingu seaduse muutmise seaduse muutmise seaduse
eelnõu (17
SE<https://www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/19b5c317-2cd1-47d2-a40b-
633f2c3f8c13/perehuvitiste-seaduse-ning-perehuvitiste-seaduse-
perekonnaseaduse-ja-toolepingu-seaduse-muutmise-seaduse-muutmise-seaduse-
eelnou-17-se-ii-usalduskusimusega-seotud-eelnou>) kohaselt on alates 2024.
aasta 1. jaanuarist lasterikka pere toetus kolme kuni kuue lapse puhul 450
eurot kuus ning seitsme ja enama lapse puhul 650 eurot kuus. Eelnõuga
tunnistatakse kehtetuks lasterikka pere toetuse maksmise sujuva lõppemise
regulatsioon, mille järgi makstakse toetust kuni pere noorima lapse
19-aastaseks saamiseni. Loobutakse 2024. aasta 1. mail jõustuma pidanud
lasterikka pere toetuse indekseerimisest pensioniindeksiga. Eelnõuga
suurendatakse 2024. aasta 1. jaanuarist riigi makstavat elatisabi 100
eurolt 200 eurole kuus.
Valitsus otsustas 8. juuni istungil siduda Riigikogule esitatud eelnõu
vastuvõtmise usaldusküsimusega enne teist lugemist. Valitsus tegi
eelnõus kaks muudatust. Esimene muudatus puudutab lasterikka peretoetuse
maksmise sujuvat lõppemist. Kuna üleminekuregulatsioon on
õigusekspertides tekitanud kahtlusi perede ebavõrdsest kohtlemisest ja
sätte põhiseaduspärasuses, siis otsustati eelnõust välja jätta säte,
mille järgi oleks 1/3 ja 2/3 ulatuses lasterikka pere toetust makstud
aasta lõpuni vaid neile, kellel oli selleks õigus enne 1. juulit.
Muudatuse järgi lõpeb toetuse maksmise sujuva lõppemise süsteem
kõikidele toetuse saajatele 31. detsembril 2023 ning toetust makstakse
tänavuse aasta lõpuni kõigile peredele, kellel selleks sel aastal on
õigus tekkinud või veel tekib. Teiseks tegi valitsus ettepaneku kogu
eelnõu seadusena jõustada 1. jaanuarist 2024.
Eelnõu on seotud valitsuse usaldusküsimusega. Pärast usaldusküsimusega
seotud eelnõu esindajate ettekandeid ja läbirääkimisi toimub eelnõu
lõpphääletus.
Valitsuse algatatud tulumaksuseaduse ning sotsiaalhoolekande seaduse ja
tulumaksuseaduse muutmise seaduse muutmise seaduse eelnõuga (215 SE<https:
//www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/e23e21d1-4452-4a44-9b15-e7bb4ea97
c4f/tulumaksuseaduse-ning-sotsiaalhoolekande-seaduse-ja-tulumaksuseaduse-
muutmise-seaduse-muutmise-seaduse-eelnou-215-se-ii>) muudetakse kohalikele
omavalitsustele tulumaksu eraldamise põhimõtteid.
Eelnõuga soovitakse suurendada 2024. aastast residendist füüsilise isiku
riiklikult pensionilt eraldatavat tulumaksu 1,88 protsendilt 2,5
protsendile, vähendades samal ajal muult maksustatavalt tulult, välja
arvatud kohustuslik ja täiendav kogumispension ning vara võõrandamisest
saadud kasu, eraldatavat tulumaksu 12,06 protsendilt 11,89 protsendile.
Tulumaks laekub maksumaksja elukohajärgse kohaliku omavalitsuse
eelarvesse.
Esimene lugemine – üks eelnõu:
Kultuurikomisjoni algatatud Riigikogu otsuse „Riigikogu liikmetest Eesti
Rahvusringhäälingu nõukogu liikmete nimetamine“ eelnõuga (229
OE<https://www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/758ffbdf-d641-48e1-8b7a-
fc227502332d/riigikogu-otsuse-riigikogu-liikmetest-eesti-
rahvusringhaalingu-noukogu--liikmete-nimetamine-eelnou-229-oe-i>)
nimetatakse Eesti Rahvusringhäälingu nõukokku kuus Riigikogu esindajat.
Eelnõu järgi nimetatakse Eesti Rahvusringhäälingu nõukogu uuteks
liikmeteks Riigikogu liikmed Raimond Kaljulaid Sotsiaaldemokraatliku
Erakonna fraktsioonist, Tõnis Mölder Eesti Keskerakonna fraktsioonist,
Valdo Randpere Eesti Reformierakonna fraktsioonist, Marek Reinaas Eesti 200
fraktsioonist, Priit Sibul Isamaa fraktsioonist ja Varro Vooglaid Eesti
Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsioonist.
Eesti Rahvusringhäälingu nõukogu koosneb Riigikogu liikmetest ja
rahvusringhäälingu tegevusvaldkonna tunnustatud asjatundjatest. Vastavalt
seadusele nimetab Riigikogu kultuurikomisjoni ettepanekul nõukokku ühe
esindaja igast Riigikogu fraktsioonist Riigikogu koosseisu volituste
lõppemiseni ning neli asjatundjat rahvusringhäälingu tegevusvaldkonna
tunnustatud asjatundjate hulgast, kelle volitused kestavad viis aastat.
Valdkonna asjatundjatest nõukogu liikmed on Peeter Espak, Viktor Trasberg,
Sulev Valner ja nõukogu esimees Rein Veidemann.
Otsuse eelnõu arutatakse ühel lugemisel.
Riigikogu liikmete arupärimistele perehüvitiste vajaduspõhisuse (nr
1<https://www.riigikogu.ee/download/6b14d860-dc71-48a5-a208-f5de7bee13f2>),
lasterikastele peredele suunatud toetuste sõnamurdliku vähendamise ja
tühistamise (nr 7<https://www.riigikogu.ee/download/c1f4852b-1c7f-
43e4-b379-6efe6793a873>) ja riigieelarve puudujäägi kohta (nr
10<https://www.riigikogu.ee/download/6b0091a6-aaf3-4e83-ad2e-5446c701e04f>)
vastab peaminister Kaja Kallas.
Riigikogu liikmete kõnesoovide korral toimub vaba mikrofon.
Kell 11 – komisjonide istungid
Euroopa Liidu asjade komisjonis – kell 13.30: Eesti seisukohad 15. juunil
toimuval eurorühma kohtumisel ja 16. juunil toimuval Euroopa Liidu
majandus- ja rahandusnõukogu istungil, kutsutud rahandusminister Mart
Võrklaev; seisukoha andmine: Euroopa Komisjoni määruse eelnõu
ettepanek, millega kehtestatakse liidu raamistik süsiniku eemaldamise
sertifitseerimiseks COM(2022) 672, kutsutud Keskkonnaministeeriumi
esindaja; seisukoha andmine: Euroopa Komisjoni määruse eelnõu ettepanek,
mis käsitleb meetmeid, millega vähendada elektroonilise side
gigabitivõrkude kasutuselevõtu kulusid, ning millega tunnistatakse
kehtetuks direktiiv 2014/61/EL (gigabititaristu määrus) COM(2023) 94,
kutsutud Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi esindaja;
keskkonnakomisjonis – kell 11.10: Õiguskantsleri kirjast
veekaitsevööndi ulatuse ning ranna ja kalda ehituskeeluvööndi
vähendamise teemal, kutsutud Õiguskantsleri Kantselei ja
Keskkonnaministeeriumi esindajad; arvamuse andmine Euroopa Liidu asjade
komisjonile: Eesti seisukohad Euroopa Liidu kriitiliste toorainete
määruse eelnõu kohta, kutsutud Majandus- ja
Kommunikatsiooniministeeriumi ning Keskkonnaministeeriumi esindajad;
kultuurikomisjonis – kell 11.10: kollektiivne pöördumine „Palume
tagada tugevate maakoolide ja maaelu säilimine!“, kutsutud haridus- ja
teadusminister Kristina Kallas ja kollektiivse pöördumise esindajad;
Eesti Rahvusringhäälingu kultuuri- ja haridussaadete osakaal ja roll
programmis, kutsutud ERRi nõukogu esimees Rein Veidemann, juhatuse esimees
Erik Roose ja juhatuse liige Tiina Kaalep (A. Rei nõupidamisruum);
maaelukomisjonis – kell 11.10: Arenguseire Keskuse raporti
„Rohepöörde trendid ja stsenaariumid Eestis“ tutvustus maaelu ja
põllumajanduse aspektist, kutsutud Arenguseire Keskuse ning Toidu- ja
Fermentatsioonitehnoloogia Arenduskeskuse esindajad (ruum L332);
majanduskomisjonis – kell 11.10: kohtumine Tallinna Lennujaama juhtidega,
kutsutud AS Tallinna Lennujaam esindajad; riikliku energia- ja kliimakava
(REKK 2030) ajakohastamise versiooni kavandist, kutsutud Majandus- ja
Kommunikatsiooniministeeriumi, Keskkonnaministeeriumi ning
Rahandusministeeriumi esindajad;
põhiseaduskomisjonis – kell 11.15: Riigikogu otsuse „Vahur-Peeter
Liini Riigikohtu liikmeks nimetamine“ eelnõu (213 OE<https://www.riigiko
gu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/af8d02d8-c899-47e9-b929-4bbf862cbd95
/riigikogu-otsuse-vahurpeeter-liini-riigikohtu-liikmeks-nimetamine-
eelnou-213-oe-esimese-lugemise-ettevalmistamine>), kutsutud Riigikohtu
esimees Villu Kõve ja Riigikohtu liikme kandidaat Vahur-Peeter Liin;
Riigikohtu esimehe Villu Kõve ülevaade kohtukorralduse, õigusemõistmise
ja seaduste ühetaolise kohaldamise kohta; Vabariigi Valitsuse seaduse ja
sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (216
SE<https://www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/71725a83-5d9b-
4c52-a649-f3bd4f9f8bc7/vabariigi-valitsuse-algatatud-vabariigi-valitsuse-
seaduse-ja-sellega-seonduvalt-teiste-seaduste-muutmise-seaduse-eelnou-216
-se-teise-lugemise-ettevalmistamine>);
rahanduskomisjonis – kell 11.15: käibemaksuseaduse ja maksukorralduse
seaduse muutmise seaduse eelnõu (225
SE<https://www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/d0b2635d-5314-4d28-842b-
b961c167350a/kaibemaksuseaduse-ja-maksukorralduse-seaduse-muutmise-seaduse-
eelnou-225-se>); Riigikogu otsuse „Ettepaneku tegemine Vabariigi
Valitsusele toiduainete käibemaksu langetamiseks 5-le protsendile“
eelnõu (10 SE<https://www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/6f8ede94-80b
7-4a76-a380-cf7707a6453c/riigikogu-otsus-ettepaneku-tegemine-vabariigi-
valitsusele-toiduainete-kaibemaksu-langetamiseks-5le-protsendile-10-oe>);
riigikaitsekomisjonis – relvaseaduse muutmise ja sellega seonduvalt
teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (144
SE<https://www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/29a01bca-
9a94-4276-a910-d487e2131356/relvaseaduse-muutmise-ja-sellega-seonduvalt-
teiste-seaduste-muutmise-seaduse-eelnou-144-se-iii-kolmanda-lugemise-
ettevalmistamine>);
sotsiaalkomisjonis – kell 11.15: kollektiivne pöördumine „Vabariigi
valitsusele puudega ja vähenenud töövõimega inimeste toetuseks“,
kutsutud kollektiivse pöördumise algataja, Sotsiaalministeeriumi ja Eesti
Töötukassa esindajad; puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse muutmise
seaduse eelnõu (8
SE<https://www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/53dc39a2-e88a-
4dbc-a874-f4567046ff14/eesti-keskerakonna-fraktsiooni-17.-aprillil-
algatatud-puuetega-inimeste-sotsiaaltoetuste-seaduse-muutmise-seaduse-
eelnou-8-se-esimese-lugemise-ettevalmistamine>), kutsutud algatajate ja
Sotsiaalministeeriumi esindajad;
väliskomisjonis – kell 11.15: kohtumine Eesti suursaadikuga Ukrainas,
kutsutud Välisministeeriumi kantsler Jonatan Vseviov ja suursaadik Annely
Kolk (videosild); kohtumine Eesti suursaadikuga Leedus, kutsutud
Välisministeeriumi kantsler Jonatan Vseviov ja suursaadik Kaimo Kuusk
(videosild); seisukoha andmine: Eesti seisukohad Euroopa Liidu ja Uus-
Meremaa vahelise vabakaubanduslepingule Euroopa Liidu nimel allakirjutamise
otsuse kohta COM(2023) 82, kutsutud Välisministeeriumi esindajad;
Riigikogu avalduse „Ukraina vastu toime pandud agressioonikuriteo eest
vastutusele võtmisest“ eelnõu (228
AE<https://www.riigikogu.ee/tegevus/eelnoud/eelnou/09e02a83-f0e4-410b-
a0e1-5602f39f0035/riigikogu-avaldus-ukraina-vastu-toime-pandud-
agressioonikuriteo-eest--vastutusele-votmisest-228-ae>);
õiguskomisjonis – kell 11.15: kollektiivne pöördumine „Alandada
süüvõime alampiiri alates 12 aastastest, et ei korduks Pärnumaa
peksujuhtumid“, kutsutud Justiitsministeeriumi, Siseministeeriumi,
Sotsiaalministeeriumi ja kollektiivse pöördumise koostajate esindajad;
kollektiivne pöördumine „Perekonna privileegi kaitsel – abielu on
ühe mehe ja ühe naise vaheline liit“, kutsutud Justiitsministeeriumi ja
kollektiivse pöördumise koostajate esindajad;
julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjonis – kell 13.30: julgeoleku-
ja jälitusasutuste tegevusest ja järelevalvest, kutsutud kaitseminister
Hanno Pevkur;
korruptsioonivastases erikomisjonis – kell 13.30: huvide deklaratsioonide
kontrollimisest 2023. aastal; Ukraina prokuratuurilt saadud vastusest (ruum
L332);
riigieelarve kontrolli erikomisjonis – kell 13.15: Euroopa Liidu toetuste
kasutamisest, kutsutud rahandusminister Mart Võrklaev, terviseminister
Riina Sikkut, haridus- ja teadusminister Kristina Kallas, riigikontrolör
Janar Holm ning Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi esindajad;
istung on avalik, toimub veebiülekanne<https://www.riigikogu.ee/live/2/et>
(ruum L333 ja videosild).
Sündmus
Kell 15.10 – Euroopa Liidu asjade komisjoni esimees Liisa Pakosta kohtub
Austria suursaadiku Peter Mikliga.
Välislähetused
10.–13. juuni
Väliskomisjoni esimees Marko Mihkelson osaleb Eesti, Poola, Leedu, Taani,
Ukraina ja Suurbritannia väliskomisjonide esimeeste visiidil ja Ameerika
Ühendriikide Kongressi välisasjade komitee Euroopa alamkomitee kohtumisel
Washingtonis Ameerika Ühendriikides.
11.–13. juuni
Balti Assamblee Eesti delegatsiooni aseesimees Enn Eesmaa osaleb
Läänemeremaade Parlamentaarse Konverentsi alalise komitee istungil
Stralsundis Saksamaal.
Riigikogu pressiteenistus
Merilin Kruuse
tel 631 6592, 510 6179
e-post merilin.kruuse@riigikogu.ee<mailto:merilin.kruuse@riigikogu.ee>
päringud press@riigikogu.ee<mailto:press@riigikogu.ee>


Eesti läheb oma vaenukõneseadusega Erdogani-Türgi jälgedesseEesti libaliberaalne valitsus tegeleb usinalt nn vaenukõne seaduse ettevalmistamisega, luues sellega eeldused totalitaarse tsensuuri kehtestamiseks. Nii liigutakse kiires tempos selliste diktatuursete riikide jälgedes nagu Türgi.
Hiljuti jõudis rahvusvahelistesse uudistesse lugu, kuidas Türgis pandi vangi 16-aastane noormees, keda süüdistati president Recep Tayyip Erdogani solvamises. Nimelt joonistas poiss Erdogani ühele valimisplakatile vuntsid, mis meenutasid Hitleri vuntse. Lisaks oli plakatile kirjutatud solvavaid kommentaare.
Mitmete Türgi opositsiooni toetavate meediakanalite andmetel arreteeriti Mersini linnas elav poiss, kes identifitseeriti turvakaamerate abil. Kõigepealt kuulati ta üle kodus, kus ta väidetavalt oli tunnistanud üles vuntside joonistamise, kuid mitte kommentaaride kirjutamise.
Prokurör esitas talle süüdistuse presidendi solvamises ja talle mõisteti reaalne vanglakaristus. Presidendi n-ö solvamine on Türgis üks kõige levinumaid kuriteoliike, milles süüdistatakse üha enam ajakirjanikke, blogijaid, aga ka täiesti tavalisi inimesi. Näiteks sai 17-aastane teismeline süüdistuse, kuna „solvas“ Edogani Facebookis, filosoofiaprofessor aga põhjusel, et heitis Erdoganile ette korruptiivset tegevust; isegi endine miss Türgi sattus Erdogani suunal tehtud kriitilise sotsiaalmeedia postituse eest kohtupinki.
AFP andmetel mõisteti eelmisel aastal Türgis presidendi solvamise eest süüdi 16 753 inimest.
Allikas: Israel National News


Eesti Meediaettevõtete Liitu kuuluvate üleriigiliste, maakondlike ja kohalike lehtede peatoimetajad:  Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuKas postkastid jäävad tulevikus tühjaks? Sellist küsimust paneb küsima valitsuse soov maksustada kõrgema käibemaksuga ajalehti!? Tänase (esmaspäev, 12. juuni) päeva jooksul peaks selguma tõde. Esimese tõsise löögi said paberlehed, kui riigiettevõte Eesti Post peaaegu kahekordistas ajalehtede kättetoimetamise tasu. See tõi endaga kaasa paberlehtedest tühjad postkastid esmaspäeviti. Nüüd on ohus umbes sadakonna Eesti ajakirjaniku töökoht ja võib-olla ei ilmu paberlehed edaspidi ka laupäeviti!?
MAKSUD > Poliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis. Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st – see on selle 4 miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
Ajakirjandus on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste EL liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesit ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.

Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammus õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära – direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ja 0% ja 5% vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida EL ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.

Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes – me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse – nende koju, tähelepanuvälja kätte.

Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.

Kutsume üles Vabariigi Valitsust ja Riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti – millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?

Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.
Kadi Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne-Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPostimees toob täies mahus ära Eesti Meediaettevõtete Liitu kuuluvate üleriigiliste, maakondlike ja kohalike lehtede peatoimetajate avalduse.Poliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ning riigivõimu vastutus ja läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis. Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatul hinnatõusul. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamik. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu viie protsendi pealt üheksa protsendi peale läheb arvestuslikult maksma umbes saja ajakirjaniku töökoha tänasest 850st – see on selle nelja miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjanduse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
Ajakirjandus on missiooniettevõtlus – kogu Euroopas. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22 protsenti. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolavad Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste ELi liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon on riike tagasi hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.
Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava Covidi-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka nullprotsendiline käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammu õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele viieprotsendilise käibemaksumäära – direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need viis protsenti ja üheksa protsenti; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka nullprotsendilist määra ning nulli ja viie protsendi vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Praeguseks on osa ELi ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud nullprotsendilise määra ning enamik riike nulli- kuni viieprotsendilise käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.
Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele, sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes – me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse – nende koju, tähelepanuvälja kätte.
Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ja Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.
Kutsume üles vabariigi valitsust ja riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti – millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?
Hingame kõik koos korra sisse, veel enne kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.
Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne-Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPoliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis.
Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5 protsendi pealt 9 protsendi peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha praegusest 850-st – see on selle 4 miljoni euro hind.
Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse, digipöördesse kui ka rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
Ajakirjandus on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – on suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22 protsenti. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja digihiidude rahakotti.
Eesti ja teiste EL-i liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkama saav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.
Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0-protsendiline käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist.
Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis.

Eesti tegi seetõttu üleeelmise valitsuse ajal sammu õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5-protsendise käibemaksumäära – direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5 protsenti ja 9 protsenti; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0-protsendilist määra ning 0 protsendi ja 5 protsendi vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida EL-i ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud 0-protsendise määra ning enamik riike 0-protsendise kuni 5-protsendise käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.
Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest.
Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes – me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse nende koju, tähelepanuvälja kätte.
Ajakirjandus on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa.
Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses.

Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.
Kutsume üles vabariigi valitsust ja riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti – millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?
Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.

  Pöördumisele on alla kirjutanud
  Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne-Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja


Peatoimetajad: Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuEesti meediaettevõtete liitu kuuluvate üleriigiliste, maakondlike ja kohalike lehtede peatoimetajate avaldus.Poliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis.Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus.Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st – see on selle 4 miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse ja digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.Ajakirjandus on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest.Eesti ja teiste EL-i liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat.Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste EL-i liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat.Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus.Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist.Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär – tunnistades konkurentsiprobleemi ja ajakirjanduse rolli meie kultuuriruumis.Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammud õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära – direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ja 0% ja 5% vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida EL-i ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustest – me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse – nende koju, tähelepanuvälja kätte.Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.Kutsume üles vabariigi valitsust ja riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti – millist Eestit me nende sammudega ehitame, mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.


Eesti Meediaettevõtete Liitu kuuluvate üleriigiliste, maakondlike ja kohalike lehtede peatoimetajad: Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPoliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis. Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st – see on selle 4 miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
Ajakirjandus on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste EL liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesit ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.
Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammus õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära – direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ja 0% ja 5% vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida EL ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.
Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes – me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse – nende koju, tähelepanuvälja kätte.
Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.
Kutsume üles Vabariigi Valitsust ja Riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti – millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?
Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.
Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne-Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPOLIITILISE võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse pihta, kodanikuühiskonna aktiivsus ning riigivõimu vastutus ja läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja ajakirjanduse kvaliteet maailma absoluutses tippklassis.
Viimatiste majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist välja voolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatul hinnatõusul. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutses üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu viie protsendi pealt üheksa protsendi peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha praegusest 850-st – see on selle nelja miljoni euro hind.
Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba praegu riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
AJAKIRJANDUS on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22 protsenti. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti.
Eesti ja teiste Euroopa Liidu liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse aja ning seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon on riike tagasi hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin on kontrolli all hoidnud.
EUROOPA Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-19 pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka nullprotsendiline käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ning teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammu õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele viieprotsendilise käibemaksumäära. Direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need viis protsenti ja üheksa protsenti; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest nullprotsendilist määra ning nulli ja viie protsendi vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Praeguseks on hulk Euroopa Liidu riike ja ka euroliitu mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud nullprotsendilise määra ning enamik riike null- kuni viieprotsendilise käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.
EESTI on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes: me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse nende koju, tähelepanuvälja kätte.
Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtsad. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname. Loobuge siis juba sellest toetusest ning jätke käibemaks rahule.
KUTSUME vabariigi valitsust ja riigikogu liikmeid üles astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ning vaatama suurt pilti: millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti eri kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?
Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.

Alla kirjutanud:
Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne-Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPoliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega.Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis. Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad - oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus.
Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st - see on selle 4 miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda - eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
Ajakirjandus on missiooniettevõtlus - üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal - suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%.
Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste EL liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat.
Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd.
Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõju
Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi - mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.
Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär - tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammus õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära - direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ja 0% ja 5% vahele jäävat määra - ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida EL ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike - Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani - kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära - põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.
Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes - me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse - nende koju, tähelepanuvälja kätte.
Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.
Kutsume üles Vabariigi Valitsust ja Riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti - millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed.
Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?
Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.
Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne-Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPoliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis.Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutses üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st – see on selle 4 miljoni euro hind.
Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjanduse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
Ajakirjandus on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti.
Eesti ja teiste EL liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesit ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.
Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist.
Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammu õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära – direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ja 0% ja 5% vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida ELi ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.
Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustest – me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse nende koju, tähelepanuvälja kätte.
Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.
Kutsume üles Vabariigi Valitsust ja Riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti – millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?
Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.

Pöördumisele on alla kirjutanud:
Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja


Kümnendik vanemaealistest ei saa internetipangas ise hakkamaCitadele panga tellitud uuringust selgus, et kümnendik vanemaealistest ei saa ise internetipanga kasutamisega hakkama ning paljud noored abistavad senini oma vanemaid keerulisemate veebipõhiste finantsteenuste kasutamisel.
Läti ja Leedu inimestega võrreldes peavad eestlased vähem oma vanemaid finantsteenuste kasutamisel abistama.
Citadele pank uuris Eesti inimestelt, kas ja kui palju nad aitavad oma vanematel kasutada erinevaid veebipõhiseid finantsteenuseid. Olgu selleks siis internetipank, mobiilipank, -rakendus või mõni muu teenus. Selgus, et ligi kolmandiku ehk 32 protsendi sõnul pole neil selleks vajadust, kuna vanemad saavad ise kõigega hakkama, teatas Citadele.
Samas on ka neid vanemaealisi, kes vajavad mõningal määral juhendavat kätt. 16 protsenti Eesti inimestest märkis, et abistavad oma vanemaid aeg-ajalt ning lisaks kaheksa protsenti inimestest teeb seda keerulisemates olukordades, näiteks dokumentide allkirjastamisel.
Viis protsenti vastajatest lausus, et teevad kõik vajalikud toimingud oma vanematest eest ise ära ning lisaks märkisid sama paljud, et seda teeb nende vanemate eest keegi teine. Ehk siis kokkuvõtvalt abistab oma vanemaid vähemalt või rohkemal määral kokku 34 protsenti Eesti inimestest.
Läti ja Leedu inimestega võrreldes peavad eestlased vähem oma vanemaid finantsteenuste kasutamisel abistama. Kui eestlastest ütles kokku 32 protsenti, et neil pole abistamiseks vajadust, siis Lätis oli sama arv 22 protsenti ja Leedus 18 protsenti. Seda selgitab panga hinnangul asjaolu, et Eestis on erinevad veebipõhised finantslahendused märksa varasemalt kasutusele võetud ja levinumad.
  "Viimase aja rohkete küber- ja finantspettuste valguses tasuks kindlasti üle kontrollida oma vanemate digioskused ning vajadusel meelde tuletada põhitõed just turvalisuse osas. Citadele enda kevadel tehtud uuring näitas, et lausa üle 70 protsendi eestlastest on mingil moel kokku puutunud finantspettuste katsetega ning kahtlemata on just digimaailmas kehvemini orienteeruvad inimesed tõenäolisemad ohvrid," lausus Citadele panga jaepanganduse juht Marina Hakiainen.
Hakiainen tuletas meelde, et viimase kolme-nelja aasta jooksul on finantspettustega Eesti inimestelt kätte saadud üle 15 miljoni euro. Kuigi pangad kasutavad turvalisi maksete jälgimise süsteeme ja blokeerivad kahtlased tehingud, muudavad petturid ka pidevalt oma meetodeid, et kätte saada ohvri andmed või raha. Siiski on mõned skeemid levinumad, nagu näiteks investeerimispettused, võltsitud ettemaksud või fiktiivsed arved.
Citadele panga tellitud ja uuringufirma Norstat Baltikumi ülene küsitlus viidi läbi mais. Igas riigis küsitleti 1000 inimest vanusevahemikus 18–74.


 Peatoimetajad: Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuAjalehed. Foto: Malle-Liisa Raigla
Poliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis. Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st – see on selle 4 miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
Ajakirjandus on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste EL liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesit ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.
Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammus õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära – direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ja 0% ja 5% vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida EL ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.
Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes – me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse – nende koju, tähelepanuvälja kätte.
Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.
Kutsume üles Vabariigi Valitsust ja Riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti – millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?
Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.
Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne-Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja


Eesti Meediaettevõtete Liitu kuuluvate üleriigiliste, maakondlike ja kohalike lehtede peatoimetajad: Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPoliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega.
Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis. Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus.
Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st – see on selle 4 miljoni euro hind.
Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
Ajakirjandus on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste EL liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat.
Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse.
Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.
Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist.
Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammus õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära – direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ja 0% ja 5% vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest.
Tänaseks on rida EL ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.
Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest.
Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes – me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse – nende koju, tähelepanuvälja kätte.
Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.
Kutsume üles Vabariigi Valitsust ja Riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti – millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed.
Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?
Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.
Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne-Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja


Ukraina häkkerid tirisid Venemaa koondise ründaja seksiskandaaliVenemaa vutitäht Artjom Džjuba on taas sattunud (seksi)skandaali.Moskva Lokomotivi ründajal oli kolm aastat tagasi nimelt ukrainlasest armuke, kellele ta toona erinevaid videoid saatis. Praeguseks on noodsamad klipid jõudnud aga Ukraina häkkerite kätte, kes asusid omakorda venelast välja pressima.
«Viimastel päevadel olen ma saanud erinevaid sõnumeid, kus mind ähvardatakse ning nõutakse minult raha. Mul pole aimugi, kes on selle taga ja miks,» avaldas Džjuba, kuid lisas, et ei lase sellest ennast häirida lasta.
«Need on vanad videod. Mul pole isegi halle juukseid seal peas. Võtke rahulikult, ma olen juba elus uue lehekülje pööranud ja kõik on hästi,» lausus kauane Venemaa koondise esiründaja.
2020. aastal sattus Venemaa kõrgliiga suurim väravakütt teisegi (seksi)skandaali, mis maksis talle ka ajutiselt koha koondises. Nimelt laaditi siis internetti video, kus mees masturbeeris. Kuigi esialgu eitas Džjuba, et tegemist oleks temaga, siis hiljem, väljaandele The Sun antud usutluses, tunnistas siiski, et see tema oli.
«Sellele [videole] järgnenud matš oli minu jaoks väga keeruline ja valus. Fännid vilistasid mind välja. See oli väga kurb ja valus,» on ta hiljem meenutanud.
«Ühel hetkel hakkasid naised mind selle pilguga vaatama: hakates mind silmadega justkui lahti riietama. See oli päris lõbus. Kuigi omakeskis mõtlesin ma, et mina peaksin olema see, kes neid lahti riietab silmadega, mitte vastupidi,» jätkas ta, kuid seejärel lisas. «Ma sain tõesti palju tähelepanu pärast seda videot. Eriti naistelt, kuid paraku ka meestelt.»
34-aastane Džjuba on lõviosa karjäärist veetnud kodumaal, Moskva Spartaki, Tomski Tomi, Rostovi, Peterburi Zeniti, Tula Arsenali ja Moskva Lokomotivi ridades. Ainult korraks, 2022. aastal, kiikas ta pooleks aasta Türgi kõrgliigasse.
Venemaa koondises on pikakasvulise ründaja saldoks 55 kohtumist ja 30 väravat.


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPoliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse pihta, kodanikuühiskonna aktiivsus ning riigivõimu vastutus ja läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja ajakirjanduse kvaliteet maailma absoluutses tippklassis.Viimatiste majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad – oma süü on nii Eestist välja voolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatul hinnatõusul. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutses üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu viie protsendi pealt üheksa protsendi peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha praegusest 850-st – see on selle nelja miljoni euro hind.
Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda – eriti sellele lugejale, kelle side juba praegu riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.
AJAKIRJANDUS on missiooniettevõtlus – üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal – suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22 protsenti. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti.
Eesti ja teiste Euroopa Liidu liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse aja ning seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi – mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon on riike tagasi hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin on kontrolli all hoidnud.
EUROOPA Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-19 pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka nullprotsendiline käibemaksumäär – tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ning teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammu õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele viieprotsendilise käibemaksumäära. Direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need viis protsenti ja üheksa protsenti; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest nullprotsendilist määra ning nulli ja viie protsendi vahele jäävat määra – ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Praeguseks on hulk Euroopa Liidu riike ja ka euroliitu mittekuuluvaid Euroopa riike – Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani – kehtestanud nullprotsendilise määra ning enamik riike null- kuni viieprotsendilise käibemaksumäära – põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.
EESTI on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes: me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse nende koju, tähelepanuvälja kätte.
Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtsad. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname. Loobuge siis juba sellest toetusest ning jätke käibemaks rahule.
KUTSUME vabariigi valitsust ja riigikogu liikmeid üles astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ning vaatama suurt pilti: millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti eri kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?
Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.
Alla kirjutanud:
Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetaja
Piret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetaja
Siiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetaja
Erik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetaja
Anna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetaja
Sirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja
Priit Hõbemägi, Postimehe peatoimetaja
Tiit Lääne, Vooremaa peatoimetaja
Meelis Mandel, Äripäeva peatoimetaja
Sergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetaja
Andrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetaja
Merili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetaja
Urmas Paidre, LõunaLehe peatoimetaja
Rannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetaja
Veli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetaja
Heiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetaja
Liina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetaja
Kaire Reiljan, Lääne-Elu peatoimetaja
Tiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetaja
Hindrek Riikoja, Maalehe peatoimetaja
Ülo Russak, Harju Elu peatoimetaja
Eva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetaja
Andres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja kt
Andrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetaja
Urmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja
Martin Šmutov, Õhtulehe peatoimetaja
Ülle Tamm, Sõnumitooja peatoimetaja
Tõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja
Polina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetaja
Hans Väre, Sakala peatoimetaja