Tallinlaste mured: Kuidas valimistel kandideerivad erakonnad neid lahendaksid?Kuidas aitaksid valimistel kandideerivad erakonnad lahendada tallinlaste muresid? Oma nägemuse esitavad Tallinna linnapea Mihhail Kõlvart Keskerakonnast, volikogu Isamaa fraktsiooni esimees Karl Sander Kase, EKRE esimees Martin Helme, erakonna Eestimaa Rohelised aseesimees Timur Sagitov ning volikogu esimees Jevgeni Ossinovski Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast.Kas riik peaks kiiremas korras toetama Tallinna Haigla ehitamist? Kuidas arendaksite linna tervishoiuvõrku?Kuidas riik saaks mõjutada kinnisvara liiga kõrgete hindadega seotud eluasemepuuduse probleemi - kas Tallinna peaks rajama riigi rahalisel toel soodsaid üürikortereid?Mihhail Kõlvart: Riik peaks panustama, sest haiglavõrgu arendamine on tegelikult riigi vastutusala. Tallinna olemasolevad haiglahooned on vanad, amortiseerunud ja neis ei ole ruumi uue meditsiinitehnika jaoks. See piirab üha enam meditsiiniteenuse osutamist tänapäevastes tingimustes nüüdisaegse tehnikaga.Tallinna Haigla teenindaks mitte üksnes Tallinna linna, vaid umbes 600 000 Eesti elanikku. Rahvastikuprognoosi kohaselt kasvab Harjumaa, sealhulgas Tallinna elanikkond aastaks 2040 15%. Samas üle 65-aastaste vanusegrupi osakaal maakonna rahvastikus 35%.Kahju on sellest, et meil oli olemas plaan, kuidas riigi ja linna koostöös Tallinna Haigla kiiresti valmis ehitada. Reformierakond otsustas aga sellele kriipsu peale tõmmata. Tallinna Haigla oleks ainukene haigla Eestis, mis suudaks tagada tervishoiuteenused ka eri kriiside ja sõja ajal, selle ehitamine on möödapääsmatu. Tallinn liigub projektiga edasi ja loodame, et pärast valimisi võtab uus koalitsioon Tallinna Haigla prioriteediks.Karl Sander Kase: Oluliselt on vaja tõsta perearstide ja esmatasandi tervisekeskuste võimekust. Selleks tuleb suurendada esmatasandi tervisekeskuste rahastamist ning mitmekesistada rahastamismudeleid. Tulevikus peab patsiendi raviteekonda algusest lõpuni juhtima perearsti meeskond. Töötada tuleb välja põhimõtted, et perearstid saavad kasutada piirkondlike ja kohalike haiglate voodikohti oma patsientide jälgimiseks ja raviks.Ravi kättesaadavamaks muutmiseks tuleb toetada pereõdede vastuvõtte ka nädalavahetustel. Inimesed ei tohiks olla seotud konkreetse raviasutusega, vaid riiklik rahastus peab liikuma individuaalselt koos patsiendiga tema valitud raviasutusse.Lisaks tuleb vähendada arstide töökoormust. Selleks on vaja parandada tervishoiuasutuste infotehnoloogilist võimekust. Laiendame digiterviseloo võimalusi inimestele oma pere- või raviarstiga suhtlemiseks.Martin Helme: Tallinna Haigla on sedavõrd suur projekt, et siin on tarvis riigi ja linna koostööd. Taoline ühislähenemine toimus, kui valitsuses oli EKRE, suunasime projektile ka euroraha. Kahjuks Kaja Kallase valitsus tõmbas sellele kõigele kriipsu peale.Timur Sagitov: Riik peaks Tallinna Haigla ehitamist toetama. Ka Euroopa Liidu fondid saavad siin toeks olla. Tallinna rohelised ei toeta Tallinna Haigla ehitamist loodusväärtuslikule Maarjamäe klindile, millel on oluline roll Lasnamäe ja Pirita piirkonna loodusliku veerežiimi säilitamisel. Klindipealne peab säilima. Tallinna Haigla ehituseks peab leidma sobivama koha. Ukraina sõja kogemus näitab, et terviseasutused peaks olema rohkem hajutatud ja maksimaalselt ligipääsetavad.Jervgeni Ossinovski: Uut haiglat on Tallinnas kindlasti vaja, kuna olemasolevate haiglate taristu on amortiseerunud. Sotsiaaldemokraadid toetavad Tallinna Haigla projekti realiseerimist. Loodame, et uus valitsus leiab koostöös pealinnaga ka rahastuse, et projekt edukalt lõpuni viia.Lisaks Tallinna Haiglale vajab lahendust ka Tallinna lastehaigla tulevik. Arvestades, et lastehaigla asub PERH-iga samas linnakus, pean mõistlikuks ka selles küsimuses leida lahendus koostöös riigiga.Kuidas pidurdada Tallinnas autostumist ja arendada ühistransporti? Kas tasuta ühistransport tuleb säilitada?Mihhail Kõlvart: Kasvav autode hulk Tallinnas on kindlasti probleemiks põhjustades ummikuid, keskkonnareostust ja müra. Vähem tähtis ei ole autostumisest tulenev süsiniku jalajälg. 2022. aasta seisuga oli Tallinnas 1000 elaniku kohta 399 sõiduautot. Tallinna uue liikuvuskavaga seame eesmärgiks aastaks 2035 langetada autostumise taset 350 autoni 1000 elaniku kohta. Helsingi on selle tasemeni juba jõudnud.See ei tähenda autojuhtide demoniseerimist ja autojuhtide ja teiste liiklejate vastandamist. Samas peab linn autostumise vähendamiseks pakkuma alternatiivseid võimalusi liikumiseks ühistranspordi ja jalgrattaga.Autostumist aitab vähendada ka tasuta ühistransport, mis on ühtlasi universaalne sotsiaaltoetus neile, kes ei saa endale autot lubada. Ühistranspordi kasutajate arv kasvab, 2023. aasta esimese kuu jooksul valideeris oma sõitu ühistranspordis kolmandiku võrra ehk 32% rohkem inimesi kui mullu samal ajal.Ümbritsevate omavalitsustega tuleks luua ühtne ühistranspordisüsteem, sest 30% Tallinnas sõitvatest autodest tulevad väljastpoolt Tallinna. Ühtse transpordisüsteemi olemasolu vähendaks kindlasti autode hulka Tallinnas, oleme valmis ühtse süsteemi ehitamist koordineerima, aga selleks on vaja riigi poolt otsust ja panust.Karl Sander Kase: 2018. aastal selgus Tallinna linnavalitsuse uuringust, et esimest korda eelistasid linnaelanikud peamise liikumisviisina tööpäeval tööle, kooli või muude peamisesse autot ühistranspordile. See trend on jätkunud ka järgnevatel aastatel. Ühistranspordi osakaal on aga veel langenud ning selle asemel hääletavad inimesed sõna otseses mõttes jalgadega ning eelistavad jalgsi või autoga liikumist. See on selge signaal, et Tallinna liinivõrk ei tööta ning seda tuleb kaasajastada. Tallinn peab seega märkimisväärselt investeerima Haabersti/Õismäe ning Pirita ja Nõmme elanike headesse ühendustesse ülejäänud linnaga.Martin Helme: Tasuta ühistranspordi teema ei ole Tallinnas vaidlus, keegi seda muutma ei lähe. Autode vastu pole vaja võidelda, vaja on võidelda ummikute vastu. Lahendus on parem liikluskorraldus.Timur Sagitov: Sellele probleemile tuleb läheneda kompleksselt. Esiteks lisada olulisel määral ühistransporti, korraldada liine ümber vastavalt kujunenud vajadustele ja anda neile linnaliikluses absoluutne prioriteet. Ja teha seda kõike täiesti teadlikult autode ja autokasutajate arvelt. See tähendab, et linnas on roheline koridor jalakäijale, kergliiklejale ja ühistranspordile, ning kui sellest jääb ruumi üle, siis tuleb alles autokasutaja. Ühtlasi tuleb piirata parkimiskohtade ehitamist majade juurde, lubada seda vaid parkimismajadena või kohustada soovi korral parkimiskohtade ehitamist maja alla. Loomulikult tähendab selliste rohekoridoride rajamine ka nende liigija elurikkalt kujundamist, sest see on üks motivaator, mida aeglaselt liiklejad linnaruumis tähele panevad ja hindavad. Lisaks muidugi nn 15 minuti linna põhimõte, et kõik eluks vajalik on lähedal, jalutuskäigu kaugusel. Küsimus sellest, kas ühistransport on tasuta või sümboolse tasu eest, mis on seostatud näiteks kogu Harjumaaga, on pigem teisejärguline. Rõhutada tuleb eeliseid.Jervgeni Ossinovski: Oluline on 15 minuti linna põhimõtte nii, et kõik eluks vajalikud baasteenused, sh lasteaiad, oleksid kas jalgsi või jalgrattaga 15 minuti kaugusel. Kompaktse linna planeerimine hoiab ära sundliikumise autoga.Teiseks on oluline, et nii linna kui riigi tehtavad investeeringud oleksid esmajoones suunatud ühistranspordi ning teiste säästvate liikumisviiside edendamisse. Ühistranspordi puhul on kõige olulisem Tallinna liinivõrgu kaasajastamine, samuti Tallinna ja selle lähivaldadega ühtse liinivõrgu loomine. Inimesed peaksid saama liikuda kiirelt ja mugavalt neile oluliste sihtpunktide vahet. Vaja on arendada eelkõige bussija rongiliiklust, tihendada ja ühildada graafikuid ning viia need vastavusse inimeste igapäevaste liikumisvajadustega.Oluline on ka, et valgusfoorid prioritiseeriks ühistransporti, mis tooks ühistranspordi kiiruse ja atraktiivsuse.Elanikud peaks tegema rohkem lühemaid sõite jalgrattaga. Selleks on tarvis arendada rattataristut - luua ohutuid ja mugavaid rattateid ning piisavalt rattaparklaid.Sotsiaaldemokraadid toetavad tasuta ühistransporti. See on oluline väärtuspõhine signaal meie inimestele, et ühistranspordi kasutus on linnas soositud. Samal ajal on see ka mugav - lühemaid sõite tehes ei pea mõtlema, kas pilet on või ei ole. Võib lihtsalt trammi või bussi peale hüpata ja sihtkohta jõuda.Kuidas lahendada Estonia teatri ruumiprobleem - kas rajada juurdeehitis või ehitada täiesti uus hoone(kuhu)?Mihhail Kõlvart: Leian, et Estonia teatri juurdeehitis praeguste kavandite järgi Tammsaare parki ei mahu. Tegemist on ka muinsuskaitsealuse hoone ja maa-alaga ning looduskaitsealuse pargiga. Rääkimata sellest, et Estonia teater asub UNESCO Tallinna vanalinna muinsuskaitse alal ja UNESCO reeglid ei luba sealse paiga muutmist. Seega peame leidma alternatiivne.Ühe alternatiivina on Tallinna Sadam pakkunud krunti. Saaksime luua sadama piirkonda, mida arendab praegu linn koostöös sadamaga, tuua ühe väärtusliku kultuuriobjekti. Oslo näitel looks ooperimaja mereäärsele linnaruumile lisandväärtust.Karl Sander Kase: Riigikogu otsuse kohaselt peab kultuurkapital rahastama Estonia juurdeehitist kõrvalkrundil. Muinsuskaitseameti arvamuse järgi on probleem juurdeehitise liiga suur maht. Kriitilisel seisukohal oli ka rahvusvahelise kultuurimälestiste kaitse ühenduse ICOMOS asepresident Riin Alatalu. Täpsemalt saab rääkida, kui Tallinna linnavalitsuse ekspertkomisjon on enda hinnangu andnud.Martin Helme: Meie erakond toetas Estonia juurdeehitist, mitte uut hoonet. Nüüd on aga ülitähtis seista selle eest, et hoone tuleks ilus ja ümbruse ning vana hoone osaga sobiv. Koledat käkki küll kesklinna ei taha!Timur Sagitov: Kuna muinsuskaitse on põhjendatult välistanud selle hoone laienduse Pärnu mnt poole, tuleb pigem kaaluda hoone enda sisemisi ümberehitusi tänase kontserdisaali ehk Eesti Kontserdi väljakolimise hinnaga. Küll aga on oluline mõista, et järgmise nelja või kaheksa aasta kõige kriitilisem küsimus Eesti kultuurielus ei ole Estonia teatrimaja, vaid üle Eesti asuvad kultuurikandjad ja inimesed. Nende sissetulekud ja sotsiaalsed tagatised tuleb võtta esimeseks ja ainsaks prioriteediks.Jervgeni Ossinovski: Tallinna linn ja Estonia teater on kokku pannud ühise komisjoni, mille eesmärk on analüüsida, kas ja millises mahus oleks võimalik Estoniale juurdeehitise rajamine või rajada hoopiski uus hoone uude asukohta. Komisjoni ülesanne on analüüsida teemat neljast olulisest aspektist: muinsuskaitselisest, linnaehituslikust, looduskaitselisest ning kultuuripoliitiliselt. Komisjoni järelduste põhjal saab teha juba täpsemaid otsuseid, kindlasti on oluline arvestada ka Tallinna vanalinna kuulumisega UNESCO maailmapärandi nimekirja.Mida teha linnahalli ja selle ümbrusega?Mihhail Kõlvart: Tallinna sadamaala korrastamine on linna jaoks üks prioriteete. Soovime koostöös Tallinna Sadamaga kogu piirkonnale uue hingamise anda, merest kuni vanalinnani. Linnal on valmimas plaan terve selle ala jaoks, mida tutvustame kevadel.Uue kontseptsiooni osa on mere ääres asuv konverentsikeskus koos kontserdisaaliga. Seda ideed toetab ka 2016. aastal valminud uuring, kus analüüsiti võimalikke konverentsikeskuste asukohti, sealhulgas Lennusadam, Ülemiste ja linnahall. Analüüsis jõuti järeldusele, et linnahall on sobivaim tänu asukohale kesklinnas, mere ääres. Tegemist on huvitava ja eristuva hoonega, läheduses on palju hotellikohti ja ühistranspordi peatuseid.Rohelise pealinna aasta raames korrastatakse linnahalli ümbrust ning sinna luuakse talisupluskoht. Kaugemas tulevikus on plaanis avada mereäär linlastele, et tekiks pikk promenaad Tallinna rannikualale.Karl Sander Kase: Linnahalli ja selle lähiümbruse halb seisukord on Tallinna häbiplekk. See peaks olema Tallinna visiitkaart sadamast saabuvatele turistidele, kuid poliitilise tahte puudumine ning võimetus kaasata erainvestoreid on jätnud kasutamata suure võimaluse. Linnahallist peaks saama kaasaegne konverentsi- ja kontserdikeskus, mis meelitaks ligi rahvusvahelisi külalisi ja ettevõtteid.Martin Helme: Linnahall tuleks lammutada, alale kehtestada linna huve rangelt järgiv planeering ning müüa ala eraarendajale.Timur Sagitov: Linnahall oma tõusude ja mõõnadega vääriks säilitamist ja renoveerimist kaasavaks, avatud ja demokraatikku ruumikasutust võimaldavaks kunsti- ja kultuurikeskuseks. Selleks, milliseks Kultuurikatel ei saanud - avatud linnaruumi osaks, innovatsiooni, uute ideede ja värske mõtte ja käekirjaga platvormiks. See on imeline maamärk, mis on väärt kogukondlikku pingutust koos hullude ideede realiseerimisega.Jervgeni Ossinovski: Linnahalli ja selle ümbritseva ala puhul on oluline, et see jääks avalikku kasutusse ning muutuks linlastele ligipääsetavaks. Sel suvel on kavas sinna rohepealinna raames rajada ajutine ruumisekkumine - Kalasadamast kuni Vanasama kruiisiterminalini hakkab kulgema kultuurikilomeetri/ beetapromenaadi mõtteline pikendus, mis muudab selle seni söötis olnud ala linlastele ligipääsetavaks - sinna tulevad istumiskohad, väligalerii jpm.Kuidas tuua Tallinna rohkem turiste ja panna vanalinn rohkem elama?Mihhail Kõlvart: Selleks, et Tallinnasse rohkem turiste tuleks, peab Tallinn olema atraktiivne sihtkoht. Meil on vedanud, sest Tallinnal on väga unikaalne ajalugu ja kultuuripärand. Lisaks toovad linnale tuntust rahvusvahelist tähelepanu pälvivad kultuuri- ja spordiüritused ning konverentsid. Linn on selleks palju vaeva näinud ja oleme ka eri auhindu saanud.Probleemiks võib tulevikus osutuda see, et siia on raske jõuda. Meil peavad olema otseühen-dused teiste Euroopa linnadega. Kahjuks näeme, et riigi jaoks ei tundu otseühenduste hoidmine ja arendamine hetkel tähtis olevat.Selleks, et vanalinn rohkem elaks, tuleks seal püsielanikkonda kasvatada. Kui vanalinn on hea keskkond töötamiseks ja elamiseks, tekib sinna rohkem kohalikele suunatud ettevõtteid, mis on ka turistidele meelpärasemad. Lisaks tuleks vanalinna tuua riigi-, linna- ja kultuuriasutusi. Vanalinna aitavad elavdada ka sinna sobivad vabaõhuüritused, mugav linnaruum ja loomemajanduse tingimuste parandamine.Karl Sander Kase: Tallinn on kandideerinud kultuuripealinna, rohepealinna ning spordipealinna tiitlile. Iga uus tiitel peaks sisaldama endas põhjalikku strateegiat turistidele ja välisettevõtetele - viise, kuidas neid Tallinnaga pikaajaliselt siduda. Linnahalli korrastamine looks Eestisse maailmatasemel konverentsikeskuse. Head ühendused sadamast ülejäänud linnaga tagaksid turistidele parema võimaluse. Linn, mis soovib olla tõmbekeskus ning meelitada ligi väliskülalisi, peab võtma juhtrolli ning ka heade rahvusvaheliste lennuühenduste nimel pingutama.Riiklikul tasandil tuleb parandada Eesti positsiooni peamistes majandusvabadust, majanduskeskkonda, maksusüsteemi ja korruptsiooni puudutavates rahvusvahelistes edetabelites. Teiste riikide ettevõtjad jälgivad neid indikaatoreid tähelepanelikult. Lisaks vajame eraldi algatusi peakontorite toomiseks Eestisse. Globaalsete kaugtöö vormis töötavate ettevõtete (50-100 töötajaga) peakontorite ja maksutulu Eestisse toomiseks saame pakkuda mugavat täisdigitaalset ärikeskkonda.Martin Helme: Igal juhul tuleb alandada lennujaama tasusid, et lennufirmad siia otseühendusi looks! Me oleme muutunud üheks kallimaks turismi sihtkohaks Euroopas. Vanalinna tuleb rohkem elu siis, kui seal on rohkem poode ja toidukohti, lisaks peab seal kindlasti olema ka elanikke.Jervgeni Ossinovski: Siinkohal aitab hea ja efektiivne turundus, mida linn, riik ja ettevõtjad saavad teha koostöös. Eriti tulutoovad on konverentsituristid, kelle siia meelitamiseks on linn avanud konverentside korraldamiseks toetusmeetme 2023. aastast.Kindlasti on oluline, et Tallinnal oleksid head ühendused nii õhus, maal kui merel. On arusaadav, et kõigist maailma linnadest pole võimalik Tallinnasse ühendusi luua, kuid lisaks otseühendusega kohtadele peame veenma ka Helsingi või Riia lennujaama tulijaid vaatama Tallinna poole ning tagama, et need ühendused võimalikult lihtsalt ja sujuvalt toimiksid.Tallinna kultuurielu on mitmekesine ja tõstab linna kui sihtkoha atraktiivsust. Lähiajal asume ehitama filmilinnakut, mis samuti parandab Tallinna tuntust filmitegemise sihtkohana.Elu toob vanalinna võimaluste mitmekesisus. Ühest küljest peab see olema hea koht, kus elada, teisalt peab vanalinnas olema piisavalt eri funktsioone, et sinna oleks mõtet ja vajadust minna. Seal olgu kultuuri- ja ka mõistlik ööelu, teisalt avalikud asutused ja töökohad ning võimalus elada perega. Ka turistile meeldib käia elavas linnas, mitte pelgalt suures muuseumis. Vanalinn peab olema ligipääsetavam - et seal saaks liikuda nii eakas kui ka laps või liikumiseks abivahendeid kasutav inimene.Mihhail Kõlvart: Tallinna linn on alates 2000. aastast elamuehitusprogrammide raames ehitanud 13 uut elamut, milles on kokku 926 korterit, ning rekonstrueerinud 16 elamut, milles on kokku 1199 korterit. Selleks on investeeritud ligi 50 miljonit eurot. Lisaks rendib linn erasektorilt Raadiku ja Meeliku elamukvartalis 19 elamut, milles on kokku 1895 korterit. Tegelik nõudlus sotsiaal- ja munitsipaaleluruumide järele on kõrgem.Pean õigeks, et riik panustaks senisest rohkem eluaseme kättesaadavusse. Üheks võimaluseks on riiklikult toetatud üürielamute programm koostöös kohalike omavalitsuste ja erasektoriga, et pakkuda inimestele kvaliteetseid ja jõukohaste hindadega elamispindu. Teiseks võimalikuks lahenduseks on noorte perede suurem toetamine, võimaldades neile eluasemelaenu riigi käendusel ja ilma kohustusliku omafinantseeringuta.Karl Sander Kase: Eestlased soovivad olla koduomanikud, mitte üürnikud. Riigil on olemas meetmed selle toetamiseks. Selleks saab laiendada Kredexi jt meetmeid, mis võimaldavad noortel eluaset soetada. Lisaks seisame selle eest, et säilitada kodualune maamaksuvabastus. Munitsipaalüüripindade rajamine on mõistlik maakohtades, kus on keeruline saada panga tuge. Tallinna puhul on võimalik üüripindade küsimus lahendada koostöös erafirmadega.Martin Helme: Eesti kinnisvara hindadele on mõjunud väga rängalt massiline immigratsioon. 2022. aastal saabus Eestisse üle 100 000 inimese, kõik nad peavad ju kusagil elama. Riik saab mõjutada ka seda, et siin tegutsevad põhjamaade pangad annaks välja sama soodsat laenu, kui on nende koduturul. Tallinn on nii rikas linn, et võib üürimaju luua ka ise, see on väga mõistlik.Timur Sagitov: Kuigi Tallinnas on sotsiaaleluruumide ehitamise ja kasutusse andmisega alati kaasnenud palju korruptsiooni, on seda vast siiski vaja edasi arendada ja vahetada senised korraldajad välja. Lääne-Euroopa linnade praktika on näidanud, et sellisel viisil üüripindade pakkumuse suurendamine aitab hoida hindu madalamal, ning vaieldamatult toetab see nõrgemal sotsiaalsel positsioonil olevate inimeste hakkamasaamist. See omakorda lisab linna sotsiaalset mitmekesisust, olles igale kogukonnale rikastav. Lisaks on Tallinn ja Eesti võlgu veel nn sundüürnikele antud täitmata lubadused. Paljud nendest ootavad seda siiani.Jervgeni Ossinovski: Riigi kõige õigem ja tõhusam viis seda probleemi lahendada on toimiv regionaalpoliitika. Näeme, et meie maakonnad jooksevad inimestest Tallinnasse tühjaks, kuna maakohtades ei ole piisavalt häid töökohti. See suurendab nõudlust Tallinna eluruumide järele, mis omakorda tõstab hinda. Tallinn ja ümberkaudsed vallad ei saa lõpmatult kasvada, kuna see paneb väga suure koormuse nii avalikele teenustele (kooli- ja lasteaiakohad, tervishoid jm) ning nõuab suurt elamuarendust, milleks jääb järjest vähem ruumi.Munitsipaalkorterite rajamisega tuleb edasi minna, seda ka riigi toel, ent tegemist on väga kallite projektidega, mistõttu on võimalused igal juhul piiratud.Mis muutusi sooviksite ellu viia Tallinna hariduses ja kuidas riik peaks lahendama õpetajate puudust?Mihhail Kõlvart: Muudatused oleks lasteaia teenuse kättesaadavuse suurendamine linna eri piirkondade vajadustest lähtuvalt ja õpikeskkondade uuendamine, sh lasteaedade remont. Suund on ka rohkemate sõimekohtade loomisele, sest see vajadus on pidevalt tõusnud. Ja teisalt ka alushariduse õpetaja väärtustamine, st palgatõus, abiõpetajate puhkuse pikendamine.HEV õppijaid tuleks rohkem toetada, nii alus- kui ka üldhariduses. Sellest aastast alates on võimalik koolidel HEV koordinaatori ametikoha jaoks töötasu katmist taotleda, eelmisel aastal toimusid koolitused alushariduse spetsialistidele. Suur mure on tugispetsialistide puudus.Õpitee olgu individuaalsem. See tähendab paindlikumat liikumist eri õppetasemete ja valdkondade vahel. Nt huvitegevuse arvestamist õppekava täitmisel kehalises kasvatuses või mõne kutsekooli juures läbitud valikaine arvestamist gümnaasiumis. Samuti noorsootöö integreerimist põhikooli õppekavva.Paindlik koolivõrk Tallinnas peaks lähtuma linnaositi rahvastikuprognoosist. Moodulmajade kaudu oleks võimalik tekitada üle linna kohti juurde just seal, kus vaja, mitte lahendada ajutist kohtade puudujääki vaid uute koolide ehitamisega. See aitaks linnal reageerida kiiremini, efektiivsemalt ja säästlikumalt.Õpetajate, tugispetsialistide, aga ka haridusjuhtide järelkasv on hariduse number üks murekoht. Kõik algab haridustöötajate väärtustamisest ja motiveerimisest, muuhulgas ka palga kaudu. Lisaks on oluline toetada karjääripöörajaid, kes soovivad erasektorist liikuda haridusse. Loomulikult ka alustavaid õpetajaid, et nad saaksid tuge oma esimestele aastatel ja jääksid haridussüsteemi. Selleks on näiteks olemas alustavat õpetajat toetava kooli programm.Sealt edasi tuleb tagada koolidel võimalus luua diferentseeritud palgamudeleid ja lisaks horisontaalsele karjäärimudelile ka pakkuda võimalusi vertikaalseks karjääriks. Nt ümberõpet eripedagoogiks, projektijuhtimist, mikrokraadi läbimist, kõrvaltööd jne.Karl Sander Kase: Õpetajate väike järelkasv on kõige teravam vene õppekeelega koolides, seepärast on vaja minna üle täielikult eestikeelsele õppele. Eestikeelsele haridusele üleminek tuleks panna ka linna pikaajalisse strateegiasse. Lisaks 24% suurusele õpetajate palgatõusule tuleb maksta palgalisa Ida-Virumaal eesti keeles õpetavatele õpetajatele. Eesti õpetajate koolitamiseks tuleb suurendada riiklikku koolitustellimust. Õpetajaameti populariseerimiseks tuleb luua õpetajate akadeemia ja paindlikud õpetajaks õppimise võimalused. Samuti tuleb taastada õpetaja karjäärimudel ja motivatsioonipaketid õpetajaametisse siirdujatele.Martin Helme: Õpetajate puudust aitab lahendada suurema mahuga koolitus, samuti see, et muudetakse paindlikumaks õpetajate tööle võtmise tingimused ning koormused. Tänasel päeval ei ole peamine takistus mitte palk, vaid töötingimused: õpetajad on tööga üle koormatud ja põlevad läbi. Kindlasti tuleks vähendada õpetamise ja õpilastega tegelemise arvelt kõvasti aega röövivat bürokraatiat.Timur Sagitov: Esiteks peaks Tallinna koolijuhid muutuma eestikeelsele heale haridusele ülemineku eestkõnelejateks ja eestvedajateks. Teiseks peaks Tallinna koolid muutuma kõige rohelisemateks koolideks, väärtustades loodusteaduste õpetamist, kooliaedu ja sellelt pinnalt võrsuvaid väärtusi. Pealinna õpetajaskonda motiveeriks oluliselt suuremad palgad, oluliselt väiksem tunnikoormus, ning suurem autonoomia oma töös. Need on küllalt universaalsed ootused üle Eesti.Jervgeni Ossinovski: Peame looma pealinna haridusvõrgu kava, mis tooks kooli- ja lasteaiakohad kõigile meie lastele kodule lähedal. Pealinna koolid on ülerahvastatud, mistõttu vajame juurde täiendavaid koole, et klasside ja koolide suurust vähendada.Jätkata tuleb lasteaedade remondiga, et viia õpikeskkond kooskõlla tänapäevaste nõuetega. Selleks peame aastaks 2030 remontima kõik pealinna lasteaiad. Usume, et kaotada tuleks ka lasteaia kohatasu, kuna alusharidus on osa haridusteest ning peaks seetõttu olema sarnaselt kooliharidusele tasuta.Ühtse Eesti kooli mudeli rakendamine venekeelsete koolide asemel on keerukas ülesanne, mida tuleb lähiaastatel koostöös riigiga hästi ellu viia.Õpetajate puuduse leevendamiseks on oluline jätkata ennaktempos õpetajate palkade tõstmisega, et noored valiksid meelsamini õpetajaameti ning seal ka püsiksid. Tallinn peab hakkama sarnaselt teistele valdadele linna koolides töötavatele pedagoogidele maksma riiklikust palgamäärast kõrgemat tasu ning jätkama lasteaiaõpetajate palga tõstmist kooliõpetajaga samas sammus.Kas riik peaks rohkem rahastama linna läbivate suurte riigimaanteede ehitust, kust liiguvad nt sadamasse raskeveokid?Mihhail Kõlvart: Riik võiks kaasrahastada riikliku ja rahvusvahelise tähtsusega maanteid, mis asuvad Tallinna territooriumil ja on linna valduses. See puudutab näiteks Peterburi teed, Tartu maanteed, Narva maanteed, Paldiski maanteed, Pärnu maanteed ja Järvevana teed. Linn ja riik võiksid leppida kokku kaasrahastuse kindlaks perioodiks, et korrastada mõlemale prioriteetsed teed. Neid teid ei kasuta ainult Tallinna elanikud, vaid inimesed kogu Eestist ja ka välismaalased.Karl Sander Kase: Riigi transpordivõrku tuleb vaadata tervikuna. Olukorras, kus prioriteediks peab olema suuremate neljarealiste maanteede väljaehitamine Tallinna-Tartu, Tallinna-Narva ja Tallinna-Pärnu suunal ei ole tänase korra muutmine mõistlik.Martin Helme: Linn peab seda tegema ikkagi koostööd riigiga, mõlemad peavad panustama.Timur Sagitov: Tallinna ei tohiks läbida ükski raskeveokitele mõeldud läbiv transiiditee. Selleks tuleb sadamate jm transporditaristu ümber kujundada. Seega riik ei peaks toetama senise olukorra jätkumist ja süvenemist. Küll võiks toetada pealinna üleminekut rohelise linna põhimõtetele ehk aidata hankida ühistranspordi veeremit, elektrilaadimissüsteeme, jalgratta jt kergliiklusvahendite soetamist jms.Jervgeni Ossinovski: Riikliku tähtsusega transiitteede remonti on riik teatud määral toetanud ning loodetavasti tehakse seda ka edaspidi. Peterburi tee uuendamise viib linn ka iseseisvalt ellu, vastava otsuse on volikogu linna eelarvestrateegias teinud.Riigi poolt oleks oluline võimalikult kiiresti viia ellu ringraudtee projekt. Vastav eriplaneering on äsja algatatud. Ringraudtee eesmärk on kaubavedude väljaviimine Tallinna kesklinnast ja ühistranspordivõimaluste suurendamine ümberkaudsete omavalitsustega.Loe täispikka usutlust www.pealinn.eeAmetlik riigikogu valimispäev on 5. märts, siis saab hääletada vaid oma valimisjaoskonnas.Martin Helme Timur Sagitov Kuhu peaks tulema Estonia juurdeehitus või ehitada kuhugi täiesti uus hoone?Jevgeni Ossinovski Mida peaks tegema linnahalliga ja kas riik peaks toetama rohkem linnas asuvate maanteede korrashoidu, kus liiguvad raskeveokid?


Kuidas valimistel kandideerivad erakonnad neid lahendaksid?Kuidas aitaksid valimistel kandideerivad erakonnad lahendada tallinlasi puudutavaid probleeme? Kas riik peaks kiiremas korras toetama Tallinna Haigla ehitamist? Kas tasuta ühistransport tuleb säilitada? Kuidas lahendada Estonia teatri ruumiprobleem – kas rajada juurdeehitis või ehitada täiesti uus hoone?
Oma nägemuse esitavad Tallinna linnapea Mihhail Kõlvart Keskerakonnast, volikogu Isamaa fraktsiooni esimees Karl Sander Kase, EKRE esimees Martin Helme, erakonna Eestimaa Rohelised aseesimees Timur Sagitov ning volikogu esimees Jevgeni Ossinovski Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast.
Kas riik peaks kiiremas korras toetama Tallinna Haigla ehitamist? Kuidas arendaksite linna tervishoiuvõrku?
Mihhail Kõlvart: Riik peaks panustama, sest haiglavõrgu arendamine on tegelikult riigi vastutusala. Tallinna olemasolevad haiglahooned on vanad, amortiseerunud ja neis ei ole ruumi uue meditsiinitehnika jaoks. See piirab üha enam meditsiiniteenuse osutamist tänapäevastes tingimustes nüüdisaegse tehnikaga.
Tallinna Haigla teenindaks mitte üksnes Tallinna linna, vaid umbes 600 000 Eesti elanikku. Rahvastikuprognoosi kohaselt kasvab Harjumaa, sealhulgas Tallinna elanikkond aastaks 2040 15%. Samas üle 65-aastaste vanusegrupi osakaal maakonna rahvastikus 35%.
Mihhail Kõlvart
Pilt: Mats Õun
Kahju on sellest, et meil oli olemas plaan, kuidas riigi ja linna koostöös Tallinna Haigla kiiresti valmis ehitada. Reformierakond otsustas aga sellele kriipsu peale tõmmata. Tallinna Haigla oleks ainukene haigla Eestis, mis suudaks tagada tervishoiuteenused ka eri kriiside ja sõja ajal, selle ehitamine on möödapääsmatu. Tallinn liigub projektiga edasi ja loodame, et pärast valimisi võtab uus koalitsioon Tallinna Haigla prioriteediks.
Karl Sander Kase: Oluliselt on vaja tõsta perearstide ja esmatasandi tervisekeskuste võimekust. Selleks tuleb suurendada esmatasandi tervisekeskuste rahastamist ning mitmekesistada rahastamismudeleid. Tulevikus peab patsiendi raviteekonda algusest lõpuni juhtima perearsti meeskond. Töötada tuleb välja põhimõtted, et perearstid saavad kasutada piirkondlike ja kohalike haiglate voodikohti oma patsientide jälgimiseks ja raviks.
Oluliselt on vaja tõsta perearstide ja esmatasandi tervisekeskuste võimekust
Karl Sander Kase
Ravi kättesaadavamaks muutmiseks tuleb toetada pereõdede vastuvõtte ka nädalavahetustel. Inimesed ei tohiks olla seotud konkreetse raviasutusega, vaid riiklik rahastus peab liikuma individuaalselt koos patsiendiga tema valitud raviasutusse.
Lisaks tuleb vähendada arstide töökoormust. Selleks on vaja parandada tervishoiuasutuste infotehnoloogilist võimekust. Laiendame digiterviseloo võimalusi inimestele oma pere- või raviarstiga suhtlemiseks.
Martin Helme: Tallinna Haigla on sedavõrd suur projekt, et siin on tarvis riigi ja linna koostööd. Taoline ühislähenemine toimus, kui valitsuses oli EKRE, suunasime projektile ka euroraha. Kahjuks Kaja Kallase valitsus tõmbas sellele kõigele kriipsu peale.
Timur Sagitov: Riik peaks Tallinna Haigla ehitamist toetama. Ka Euroopa Liidu fondid saavad siin toeks olla. Tallinna rohelised ei toeta Tallinna Haigla ehitamist loodusväärtuslikule Maarjamäe klindile, millel on oluline roll Lasnamäe ja Pirita piirkonna loodusliku veerežiimi säilitamisel. Klindipealne peab säilima. Tallinna Haigla ehituseks peab leidma sobivama koha. Ukraina sõja kogemus näitab, et terviseasutused peaks olema rohkem hajutatud ja maksimaalselt ligipääsetavad.
Jevgeni Ossinovski: Uut haiglat on Tallinnas kindlasti vaja, kuna olemasolevate haiglate taristu on amortiseerunud. Sotsiaaldemokraadid toetavad Tallinna Haigla projekti realiseerimist. Loodame, et uus valitsus leiab koostöös pealinnaga ka rahastuse, et projekt edukalt lõpuni viia.
Lisaks Tallinna Haiglale vajab lahendust ka Tallinna lastehaigla tulevik. Arvestades, et lastehaigla asub PERH-iga samas linnakus, pean mõistlikuks ka selles küsimuses leida lahendus koostöös riigiga.
Kuidas pidurdada Tallinnas autostumist ja arendada ühistransporti? Kas tasuta ühistransport tuleb säilitada?
Mihhail Kõlvart: Kasvav autode hulk Tallinnas on kindlasti probleemiks põhjustades ummikuid, keskkonnareostust ja müra. Vähem tähtis ei ole autostumisest tulenev süsiniku jalajälg. 2022. aasta seisuga oli Tallinnas 1000 elaniku kohta 399 sõiduautot. Tallinna uue liikuvuskavaga seame eesmärgiks aastaks 2035 langetada autostumise taset 350 autoni 1000 elaniku kohta. Helsingi on selle tasemeni juba jõudnud.
See ei tähenda autojuhtide demoniseerimist ja autojuhtide ja teiste liiklejate vastandamist. Samas peab linn autostumise vähendamiseks pakkuma alternatiivseid võimalusi liikumiseks ühistranspordi ja jalgrattaga.
Autostumist  aitab vähendada ka tasuta ühistransport, mis on ühtlasi universaalne sotsiaaltoetus neile, kes ei saa endale autot lubada.
Mihhail Kõlvart
Autostumist  aitab vähendada ka tasuta ühistransport, mis on ühtlasi universaalne sotsiaaltoetus neile, kes ei saa endale autot lubada. Ühistranspordi kasutajate arv kasvab, 2023. aasta esimese kuu jooksul valideeris oma sõitu ühistranspordis kolmandiku võrra ehk 32% rohkem inimesi kui mullu samal ajal.
Ümbritsevate omavalitsustega tuleks luua ühtne ühistranspordisüsteem, sest 30% Tallinnas sõitvatest autodest tulevad väljastpoolt Tallinna. Ühtse transpordisüsteemi olemasolu vähendaks kindlasti autode hulka Tallinnas, oleme valmis ühtse süsteemi ehitamist koordineerima, aga selleks on vaja riigi poolt otsust ja panust.
Karl Sander Kase: 2018. aastal selgus Tallinna linnavalitsuse uuringust, et esimest korda eelistasid linnaelanikud peamise liikumisviisina tööpäeval tööle, kooli või muude peamisesse autot ühistranspordile. See trend on jätkunud ka järgnevatel aastatel. Ühistranspordi osakaal on aga veel langenud ning selle asemel hääletavad inimesed sõna otseses mõttes jalgadega ning eelistavad jalgsi või autoga liikumist.
Karl Sander Kase
Pilt: Scanpix
See on selge signaal, et Tallinna liinivõrk ei tööta ning seda tuleb kaasajastada. Tallinn peab seega märkimisväärselt investeerima Haabersti/Õismäe ning Pirita ja Nõmme elanike headesse ühendustesse ülejäänud linnaga.
Martin Helme: Tasuta ühistranspordi teema ei ole Tallinnas vaidlus, keegi seda muutma ei lähe. Autode vastu pole vaja võidelda, vaja on võidelda ummikute vastu. Lahendus on parem liikluskorraldus.
Timur Sagitov: Sellele probleemile tuleb läheneda kompleksselt. Esiteks lisada olulisel määral ühistransporti, korraldada liine ümber vastavalt kujunenud vajadustele ja anda neile linnaliikluses absoluutne prioriteet. Ja teha seda kõike täiesti teadlikult autode ja autokasutajate arvelt.
See tähendab, et linnas on roheline koridor jalakäijale, kergliiklejale ja ühistranspordile, ning kui sellest jääb ruumi üle, siis tuleb alles autokasutaja. Ühtlasi tuleb piirata parkimiskohtade ehitamist majade juurde, lubada seda vaid parkimismajadena või kohustada soovi korral parkimiskohtade ehitamist maja alla.
Linnas peaks olema roheline koridor jalakäijale, kergliiklejale ja ühistranspordile, ning kui sellest jääb ruumi üle, siis tuleb alles autokasutaja.
Timur Sagitov
Loomulikult tähendab selliste rohekoridoride rajamine ka nende liigi- ja elurikkalt kujundamist, sest see on üks motivaator, mida aeglaselt liiklejad linnaruumis tähele panevad ja hindavad. Lisaks muidugi nn 15 minuti linna põhimõte, et kõik eluks vajalik on lähedal, jalutuskäigu kaugusel. Küsimus sellest, kas ühistransport on tasuta või sümboolse tasu eest, mis on seostatud näiteks kogu Harjumaaga, on pigem teisejärguline. Rõhutada tuleb eeliseid.
Jevgeni Ossinovski: Oluline on 15 minuti linna põhimõtte nii, et kõik eluks vajalikud baasteenused, sh lasteaiad, oleksid kas jalgsi või jalgrattaga 15 minuti kaugusel. Kompaktse linna planeerimine hoiab ära sundliikumise autoga.
Teiseks on oluline, et nii linna kui riigi tehtavad investeeringud oleksid esmajoones suunatud ühistranspordi ning teiste säästvate liikumisviiside edendamisse. Ühistranspordi puhul on kõige olulisem Tallinna liinivõrgu kaasajastamine, samuti Tallinna ja selle lähivaldadega ühtse liinivõrgu loomine. Inimesed peaksid saama liikuda kiirelt ja mugavalt neile oluliste sihtpunktide vahet. Vaja on arendada eelkõige bussi- ja rongiliiklust, tihendada ja ühildada graafikuid ning viia need vastavusse inimeste igapäevaste liikumisvajadustega.
Jevgeni Ossinovski
Oluline on ka, et valgusfoorid prioritiseeriks ühistransporti, mis tooks ühistranspordi kiiruse ja atraktiivsuse.
Elanikud peaks tegema rohkem lühemaid sõite jalgrattaga. Selleks on tarvis arendada rattataristut – luua ohutuid ja mugavaid rattateid ning piisavalt rattaparklaid.
Sotsiaaldemokraadid toetavad tasuta ühistransporti. See on oluline väärtuspõhine signaal meie inimestele, et ühistranspordi kasutus on linnas soositud. Samal ajal on see ka mugav – lühemaid sõite tehes ei pea mõtlema, kas pilet on või ei ole. Võib lihtsalt trammi või bussi peale hüpata ja sihtkohta jõuda.
Kuidas lahendada Estonia teatri ruumiprobleem – kas rajada juurdeehitis või ehitada täiesti uus hoone(kuhu)?
Mihhail Kõlvart: Leian, et Estonia teatri juurdeehitis praeguste kavandite järgi Tammsaare parki ei mahu. Tegemist on ka muinsuskaitsealuse hoone ja maa-alaga ning looduskaitsealuse pargiga. Rääkimata sellest, et Estonia teater asub UNESCO Tallinna vanalinna muinsuskaitse alal ja UNESCO reeglid ei luba sealse paiga muutmist. Seega peame leidma alternatiivne.
Ühe alternatiivina on Tallinna Sadam pakkunud krunti. Saaksime luua sadama piirkonda, mida arendab praegu linn koostöös sadamaga, tuua ühe väärtusliku kultuuriobjekti. Oslo näitel looks ooperimaja mereäärsele linnaruumile lisandväärtust.
Karl Sander Kase: Riigikogu otsuse kohaselt peab kultuurkapital rahastama Estonia juurdeehitist kõrvalkrundil. Muinsuskaitseameti arvamuse järgi on probleem juurdeehitise liiga suur maht. Kriitilisel seisukohal oli ka rahvusvahelise kultuurimälestiste kaitse ühenduse ICOMOS asepresident Riin Alatalu. Täpsemalt saab rääkida, kui Tallinna linnavalitsuse ekspertkomisjon on enda hinnangu andnud.
Martin Helme: Meie erakond toetas Estonia juurdeehitist, mitte uut hoonet. Nüüd on aga ülitähtis seista selle eest, et hoone tuleks ilus ja ümbruse ning vana hoone osaga sobiv. Koledat käkki küll kesklinna ei taha!
Meie erakond toetas Estonia juurdeehitist, mitte uut hoonet. Nüüd on aga ülitähtis seista selle eest, et hoone tuleks ilus ja ümbruse ning vana hoone osaga sobiv. Koledat käkki küll kesklinna ei taha!
Martin Helme
Timur Sagitov: Kuna muinsuskaitse on põhjendatult välistanud selle hoone laienduse Pärnu mnt poole, tuleb pigem kaaluda hoone enda sisemisi ümberehitusi tänase kontserdisaali ehk Eesti Kontserdi väljakolimise hinnaga.
Küll aga on oluline mõista, et järgmise nelja või kaheksa aasta kõige kriitilisem küsimus Eesti kultuurielus ei ole Estonia teatrimaja, vaid üle Eesti asuvad kultuurikandjad ja inimesed. Nende sissetulekud ja sotsiaalsed tagatised tuleb võtta esimeseks ja ainsaks prioriteediks.
Jevgeni Ossinovski: Tallinna linn ja Estonia teater on kokku pannud ühise komisjoni, mille eesmärk on analüüsida, kas ja millises mahus oleks võimalik Estoniale juurdeehitise rajamine või rajada hoopiski uus hoone uude asukohta. Komisjoni ülesanne on analüüsida teemat neljast olulisest aspektist: muinsuskaitselisest, linnaehituslikust, looduskaitselisest ning kultuuripoliitiliselt.
Komisjoni järelduste põhjal saab teha juba täpsemaid otsuseid, kindlasti on oluline arvestada ka Tallinna vanalinna kuulumisega UNESCO maailmapärandi nimekirja.
Mida teha linnahalli ja selle ümbrusega?
Mihhail Kõlvart: Tallinna sadamaala korrastamine on linna jaoks üks prioriteete. Soovime koostöös Tallinna Sadamaga kogu piirkonnale uue hingamise anda, merest kuni vanalinnani. Linnal on valmimas plaan terve selle ala jaoks, mida tutvustame kevadel.
Soovime koostöös Tallinna Sadamaga kogu piirkonnale uue hingamise anda, merest kuni vanalinnani. Linnal on valmimas plaan terve selle ala jaoks, mida tutvustame kevadel.
Mihhail Kõlvart
Uue kontseptsiooni osa on mere ääres asuv konverentsikeskus koos kontserdisaaliga. Seda ideed toetab ka 2016. aastal valminud uuring, kus analüüsiti võimalikke konverentsikeskuste asukohti, sealhulgas Lennusadam, Ülemiste ja linnahall. Analüüsis jõuti järeldusele, et linnahall on sobivaim tänu asukohale kesklinnas, mere ääres. Tegemist on huvitava ja eristuva hoonega, läheduses on palju hotellikohti ja ühistranspordi peatuseid.
Rohelise pealinna aasta raames korrastatakse linnahalli ümbrust ning sinna luuakse talisupluskoht. Kaugemas tulevikus on plaanis avada mereäär linlastele, et tekiks pikk promenaad Tallinna rannikualale.
Karl Sander Kase: Linnahalli ja selle lähiümbruse halb seisukord on Tallinna häbiplekk. See peaks olema Tallinna visiitkaart sadamast saabuvatele turistidele, kuid poliitilise tahte puudumine ning võimetus kaasata erainvestoreid on jätnud kasutamata suure võimaluse. Linnahallist peaks saama kaasaegne konverentsi- ja kontserdikeskus, mis meelitaks ligi rahvusvahelisi külalisi ja ettevõtteid.
Martin Helme: Linnahall tuleks lammutada, alale kehtestada linna huve rangelt järgiv planeering ning müüa ala eraarendajale.
Timur Sagitov: Linnahall oma tõusude ja mõõnadega vääriks säilitamist ja renoveerimist kaasavaks, avatud ja demokraatikku ruumikasutust võimaldavaks kunsti- ja kultuurikeskuseks. Selleks, milliseks Kultuurikatel ei saanud – avatud linnaruumi osaks, innovatsiooni, uute ideede ja värske mõtte ja käekirjaga platvormiks. See on imeline maamärk, mis on väärt kogukondlikku pingutust koos hullude ideede realiseerimisega.
Jevgeni Ossinovski: Linnahalli ja selle ümbritseva ala puhul on oluline, et see jääks avalikku kasutusse ning muutuks linlastele ligipääsetavaks. Sel suvel on kavas sinna rohepealinna raames rajada ajutine ruumisekkumine – Kalasadamast kuni Vanasama kruiisiterminalini hakkab kulgema kultuurikilomeetri/ beetapromenaadi mõtteline pikendus, mis muudab selle seni söötis olnud ala linlastele ligipääsetavaks – sinna tulevad istumiskohad, väligalerii jpm.
Kuidas tuua Tallinna rohkem turiste ja panna vanalinn rohkem elama?
Mihhail Kõlvart: Selleks, et Tallinnasse rohkem turiste tuleks, peab Tallinn olema atraktiivne sihtkoht. Meil on vedanud, sest Tallinnal on väga unikaalne ajalugu ja kultuuripärand. Lisaks toovad linnale tuntust rahvusvahelist tähelepanu pälvivad kultuuri- ja spordiüritused ning konverentsid. Linn on selleks palju vaeva näinud ja oleme ka eri auhindu saanud.
Probleemiks võib tulevikus osutuda see, et siia on raske jõuda. Meil peavad olema otseühendused teiste Euroopa linnadega. Kahjuks näeme, et riigi jaoks ei tundu otseühenduste hoidmine ja arendamine hetkel tähtis olevat.
Selleks, et vanalinn rohkem elaks, tuleks seal püsielanikkonda kasvatada. Kui vanalinn on hea keskkond töötamiseks ja elamiseks, tekib sinna rohkem kohalikele suunatud ettevõtteid, mis on ka turistidele meelpärasemad. Lisaks tuleks vanalinna tuua riigi-, linna- ja kultuuriasutusi. Vanalinna aitavad elavdada ka sinna sobivad vabaõhuüritused, mugav linnaruum ja loomemajanduse tingimuste parandamine.
Karl Sander Kase: Tallinn on kandideerinud kultuuripealinna, rohepealinna ning spordipealinna tiitlile. Iga uus tiitel peaks sisaldama endas põhjalikku strateegiat turistidele ja välisettevõtetele – viise, kuidas neid Tallinnaga pikaajaliselt siduda. Linnahalli korrastamine looks Eestisse maailmatasemel konverentsikeskuse. Head ühendused sadamast ülejäänud linnaga tagaksid turistidele parema võimaluse. Linn, mis soovib olla tõmbekeskus ning meelitada ligi väliskülalisi, peab võtma juhtrolli ning ka heade rahvusvaheliste lennuühenduste nimel pingutama.
Linnahalli korrastamine looks Eestisse maailmatasemel konverentsikeskuse. Head ühendused sadamast ülejäänud linnaga tagaksid turistidele parema võimaluse.
Karl Sander Kase
Riiklikul tasandil tuleb parandada Eesti positsiooni peamistes majandusvabadust, majanduskeskkonda, maksusüsteemi ja korruptsiooni puudutavates rahvusvahelistes edetabelites. Teiste riikide ettevõtjad jälgivad neid indikaatoreid tähelepanelikult. Lisaks vajame eraldi algatusi peakontorite toomiseks Eestisse. Globaalsete kaugtöö vormis töötavate ettevõtete (50-100 töötajaga) peakontorite ja maksutulu Eestisse toomiseks saame pakkuda mugavat täisdigitaalset ärikeskkonda.
Martin Helme: Igal juhul tuleb alandada lennujaama tasusid, et lennufirmad siia otseühendusi looks! Me oleme muutunud üheks kallimaks turismi sihtkohaks Euroopas. Vanalinna tuleb rohkem elu siis, kui seal on rohkem poode ja toidukohti, lisaks peab seal kindlasti olema ka elanikke.
Jevgeni Ossinovski: Siinkohal aitab hea ja efektiivne turundus, mida linn, riik ja ettevõtjad saavad teha koostöös. Eriti tulutoovad on konverentsituristid, kelle siia meelitamiseks on linn avanud konverentside korraldamiseks toetusmeetme 2023. aastast.
Kindlasti on oluline, et Tallinnal oleksid head ühendused nii õhus, maal kui merel. On arusaadav, et kõigist maailma linnadest pole võimalik Tallinnasse ühendusi luua, kuid lisaks otseühendusega kohtadele peame veenma ka Helsingi või Riia lennujaama tulijaid vaatama Tallinna poole ning tagama, et need ühendused võimalikult lihtsalt ja sujuvalt toimiksid.
Ka turistile meeldib käia elavas linnas, mitte pelgalt suures muuseumis. Vanalinn peab olema ligipääsetavam – et seal saaks liikuda nii eakas kui ka laps või liikumiseks abivahendeid kasutav inimene.
Jevgeni Ossinovski
Tallinna kultuurielu on mitmekesine ja tõstab linna kui sihtkoha atraktiivsust. Lähiajal asume ehitama filmilinnakut, mis samuti parandab Tallinna tuntust filmitegemise sihtkohana.
Elu toob vanalinna võimaluste mitmekesisus. Ühest küljest peab see olema hea koht, kus elada, teisalt peab vanalinnas olema piisavalt eri funktsioone, et sinna oleks mõtet ja vajadust minna. Seal olgu kultuuri- ja ka mõistlik ööelu, teisalt avalikud asutused ja töökohad ning võimalus elada perega. Ka turistile meeldib käia elavas linnas, mitte pelgalt suures muuseumis. Vanalinn peab olema ligipääsetavam – et seal saaks liikuda nii eakas kui ka laps või liikumiseks abivahendeid kasutav inimene.
Kuidas riik saaks mõjutada kinnisvara liiga kõrgete hindadega seotud eluasemepuuduse probleemi – kas Tallinna peaks rajama riigi rahalisel toel soodsaid üürikortereid?
Mihhail Kõlvart: Tallinna linn on alates 2000. aastast elamuehitusprogrammide raames ehitanud 13 uut elamut, milles on kokku 926 korterit, ning rekonstrueerinud 16 elamut, milles on kokku 1199 korterit. Selleks on investeeritud ligi 50 miljonit eurot. Lisaks rendib linn erasektorilt Raadiku ja Meeliku elamukvartalis 19 elamut, milles on kokku 1895 korterit. Tegelik nõudlus sotsiaal- ja munitsipaaleluruumide järele on kõrgem.
Pean õigeks, et riik panustaks senisest rohkem eluaseme kättesaadavusse. Üheks võimaluseks on riiklikult toetatud üürielamute programm koostöös kohalike omavalitsuste ja erasektoriga, et pakkuda inimestele kvaliteetseid ja jõukohaste hindadega elamispindu. Teiseks võimalikuks lahenduseks on noorte perede suurem toetamine, võimaldades neile eluasemelaenu riigi käendusel ja ilma kohustusliku omafinantseeringuta.
Karl Sander Kase: Eestlased soovivad olla koduomanikud, mitte üürnikud. Riigil on olemas meetmed selle toetamiseks. Selleks saab laiendada Kredexi jt meetmeid, mis võimaldavad noortel eluaset soetada. Lisaks seisame selle eest, et säilitada kodualune maamaksuvabastus. Munitsipaalüüripindade rajamine on mõistlik maakohtades, kus on keeruline saada panga tuge. Tallinna puhul on võimalik üüripindade küsimus lahendada koostöös erafirmadega.
Martin Helme: Eesti kinnisvara hindadele on mõjunud väga rängalt massiline immigratsioon. 2022. aastal saabus Eestisse üle 100 000 inimese, kõik nad peavad ju kusagil elama. Riik saab mõjutada ka seda, et siin tegutsevad põhjamaade pangad annaks välja sama soodsat laenu, kui on nende koduturul. Tallinn on nii rikas linn, et võib üürimaju luua ka ise, see on väga mõistlik.
Martin Helme
Pilt: Mats Õun
Timur Sagitov: Kuigi Tallinnas on sotsiaaleluruumide ehitamise ja kasutusse andmisega alati kaasnenud palju korruptsiooni, on seda vast siiski vaja edasi arendada ja vahetada senised korraldajad välja. Lääne-Euroopa linnade praktika on näidanud, et sellisel viisil üüripindade pakkumuse suurendamine aitab hoida hindu madalamal, ning vaieldamatult toetab see nõrgemal sotsiaalsel positsioonil olevate inimeste hakkamasaamist. See omakorda lisab linna sotsiaalset mitmekesisust, olles igale kogukonnale rikastav. Lisaks on Tallinn ja Eesti võlgu veel nn sundüürnikele antud täitmata lubadused. Paljud nendest ootavad seda siiani.
Jevgeni Ossinovski: Riigi kõige õigem ja tõhusam viis seda probleemi lahendada on toimiv regionaalpoliitika. Näeme, et meie maakonnad jooksevad inimestest Tallinnasse tühjaks, kuna maakohtades ei ole piisavalt häid töökohti. See suurendab nõudlust Tallinna eluruumide järele, mis omakorda tõstab hinda. Tallinn ja ümberkaudsed vallad ei saa lõpmatult kasvada, kuna see paneb väga suure koormuse nii avalikele teenustele (kooli- ja lasteaiakohad, tervishoid jm) ning nõuab suurt elamuarendust, milleks jääb järjest vähem ruumi.
Munitsipaalkorterite rajamisega tuleb edasi minna, seda ka riigi toel, ent tegemist on väga kallite projektidega, mistõttu on võimalused igal juhul piiratud.
Mis muutusi sooviksite ellu viia Tallinna hariduses ja kuidas riik peaks lahendama õpetajate puudust?
Mihhail Kõlvart: Muudatused oleks lasteaia teenuse kättesaadavuse suurendamine linna eri piirkondade vajadustest lähtuvalt ja õpikeskkondade uuendamine, sh lasteaedade remont. Suund on ka rohkemate sõimekohtade loomisele, sest see vajadus on pidevalt tõusnud. Ja teisalt ka alushariduse õpetaja väärtustamine, st palgatõus, abiõpetajate puhkuse pikendamine.
HEV õppijaid tuleks rohkem toetada, nii alus- kui ka üldhariduses. Sellest aastast alates on võimalik koolidel HEV koordinaatori ametikoha jaoks töötasu katmist taotleda, eelmisel aastal toimusid koolitused alushariduse spetsialistidele. Suur mure on tugispetsialistide puudus.
Õpitee olgu individuaalsem. See tähendab paindlikumat liikumist eri õppetasemete ja valdkondade vahel. Nt huvitegevuse arvestamist õppekava täitmisel kehalises kasvatuses või mõne kutsekooli juures läbitud valikaine arvestamist gümnaasiumis. Samuti noorsootöö integreerimist põhikooli õppekavva.
Paindlik koolivõrk Tallinnas peaks lähtuma linnaositi rahvastikuprognoosist. Moodulmajade kaudu oleks võimalik tekitada üle linna kohti juurde just seal, kus vaja, mitte lahendada ajutist kohtade puudujääki vaid uute koolide ehitamisega.
Mihhail Kõlvart
Paindlik koolivõrk Tallinnas peaks lähtuma linnaositi rahvastikuprognoosist. Moodulmajade kaudu oleks võimalik tekitada üle linna kohti juurde just seal, kus vaja, mitte lahendada ajutist kohtade puudujääki vaid uute koolide ehitamisega. See aitaks linnal reageerida kiiremini, efektiivsemalt ja säästlikumalt.
Õpetajate, tugispetsialistide, aga ka haridusjuhtide järelkasv on hariduse number üks murekoht. Kõik algab haridustöötajate väärtustamisest ja motiveerimisest, muuhulgas ka palga kaudu. Lisaks on oluline toetada karjääripöörajaid, kes soovivad erasektorist liikuda haridusse. Loomulikult ka alustavaid õpetajaid, et nad saaksid tuge oma esimestele aastatel ja jääksid haridussüsteemi. Selleks on näiteks olemas alustavat õpetajat toetava kooli programm.
Sealt edasi tuleb tagada koolidel võimalus luua diferentseeritud palgamudeleid ja lisaks horisontaalsele karjäärimudelile ka pakkuda võimalusi vertikaalseks karjääriks. Nt ümberõpet eripedagoogiks, projektijuhtimist, mikrokraadi läbimist, kõrvaltööd jne.
Karl Sander Kase: Õpetajate väike järelkasv on kõige teravam vene õppekeelega koolides, seepärast on vaja minna üle täielikult eestikeelsele õppele. Eestikeelsele haridusele üleminek tuleks panna ka linna pikaajalisse strateegiasse. Lisaks 24% suurusele õpetajate palgatõusule tuleb maksta palgalisa Ida-Virumaal eesti keeles õpetavatele õpetajatele. Eesti õpetajate koolitamiseks tuleb suurendada riiklikku koolitustellimust. Õpetajaameti populariseerimiseks tuleb luua õpetajate akadeemia ja paindlikud õpetajaks õppimise võimalused. Samuti tuleb taastada õpetaja karjäärimudel ja motivatsioonipaketid õpetajaametisse siirdujatele.
Martin Helme: Õpetajate puudust aitab lahendada suurema mahuga koolitus, samuti see, et muudetakse paindlikumaks õpetajate tööle võtmise tingimused ning koormused. Tänasel päeval ei ole peamine takistus mitte palk, vaid töötingimused: õpetajad on tööga üle koormatud ja põlevad läbi. Kindlasti tuleks vähendada õpetamise ja õpilastega tegelemise arvelt kõvasti aega röövivat bürokraatiat.
Kindlasti tuleks vähendada õpetamise ja õpilastega tegelemise arvelt kõvasti aega röövivat bürokraatiat.
Martin Helme
Timur Sagitov: Esiteks peaks Tallinna koolijuhid muutuma eestikeelsele heale haridusele ülemineku eestkõnelejateks ja eestvedajateks. Teiseks peaks Tallinna koolid muutuma kõige rohelisemateks koolideks, väärtustades  loodusteaduste õpetamist, kooliaedu ja sellelt pinnalt võrsuvaid väärtusi.  Pealinna õpetajaskonda motiveeriks oluliselt suuremad palgad, oluliselt väiksem tunnikoormus, ning suurem autonoomia oma töös. Need on küllalt universaalsed ootused üle Eesti.
Jevgeni Ossinovski: Peame looma pealinna haridusvõrgu kava, mis tooks kooli- ja lasteaiakohad kõigile meie lastele kodule lähedal. Pealinna koolid on ülerahvastatud, mistõttu vajame juurde täiendavaid koole, et klasside ja koolide suurust vähendada.
Jätkata tuleb lasteaedade remondiga, et viia õpikeskkond kooskõlla tänapäevaste nõuetega. Selleks peame aastaks 2030 remontima kõik pealinna lasteaiad. Usume, et kaotada tuleks ka lasteaia kohatasu, kuna alusharidus on osa haridusteest ning peaks seetõttu olema sarnaselt kooliharidusele tasuta.
Ühtse Eesti kooli mudeli rakendamine venekeelsete koolide asemel on keerukas ülesanne, mida tuleb lähiaastatel koostöös riigiga hästi ellu viia.
Õpetajate puuduse leevendamiseks on oluline jätkata ennaktempos õpetajate palkade tõstmisega, et noored valiksid meelsamini õpetajaameti ning seal ka püsiksid. Tallinn peab hakkama sarnaselt teistele valdadele linna koolides töötavatele pedagoogidele maksma riiklikust palgamäärast kõrgemat tasu ning jätkama lasteaiaõpetajate palga tõstmist kooliõpetajaga samas sammus.
Kas riik peaks rohkem rahastama linna läbivate suurte riigimaanteede ehitust, kust liiguvad nt sadamasse raskeveokid?
Mihhail Kõlvart: Riik võiks kaasrahastada riikliku ja rahvusvahelise tähtsusega maanteid, mis asuvad Tallinna territooriumil ja on linna valduses. See puudutab näiteks Peterburi teed, Tartu maanteed, Narva maanteed, Paldiski maanteed, Pärnu maanteed ja Järvevana teed. Linn ja riik võiksid leppida kokku kaasrahastuse kindlaks perioodiks, et korrastada mõlemale prioriteetsed teed. Neid teid ei kasuta ainult Tallinna elanikud, vaid inimesed kogu Eestist ja ka välismaalased.
Karl Sander Kase: Riigi transpordivõrku tuleb vaadata tervikuna. Olukorras, kus prioriteediks peab olema suuremate neljarealiste maanteede väljaehitamine Tallinna-Tartu, Tallinna-Narva ja Tallinna-Pärnu suunal ei ole tänase korra muutmine mõistlik.
Martin Helme: Linn peab seda tegema ikkagi koostööd riigiga, mõlemad peavad panustama.
Timur Sagitov: Tallinna ei tohiks läbida ükski raskeveokitele mõeldud läbiv transiiditee. Selleks tuleb sadamate jm transporditaristu ümber kujundada. Seega riik ei peaks toetama senise olukorra jätkumist ja süvenemist. Küll võiks toetada pealinna üleminekut rohelise linna põhimõtetele ehk aidata hankida ühistranspordi veeremit, elektrilaadimissüsteeme, jalgratta jt kergliiklusvahendite soetamist jms.
Jevgeni Ossinovski: Riikliku tähtsusega transiitteede remonti on riik teatud määral toetanud ning loodetavasti tehakse seda ka edaspidi. Peterburi tee uuendamise viib linn ka iseseisvalt ellu, vastava otsuse on volikogu linna eelarvestrateegias teinud.
Riigi poolt oleks oluline võimalikult kiiresti viia ellu ringraudtee projekt. Vastav eriplaneering on äsja algatatud. Ringraudtee eesmärk on kaubavedude väljaviimine Tallinna kesklinnast ja ühistranspordivõimaluste suurendamine ümberkaudsete omavalitsustega.
]]>


REPLIIK | Eelmiste valimiste järel andis Jüri Ratas lubaduse Keskerakonna muutumisest. Paistab, et pealinna juhtide kohta see ei käiAsi paistab halb, oleks aus kokkuvõte. Kui keegi peaks pealinnas teadma kuidas peavad asjad korrektsed näima ja olema, võiks see olla Keskerakonna probleemidelahendaja Kalle Klandorf. Õhtulehe uurivat lugu lugedes aga võib öelda, et ei näi ja ehk ka pole asjad nii nagu nad peaks olema ühes hästijuhitud linnas.
Keskerakonnaga seotud spordiühingute eelistamisest on uudiseid varemgi olnud, näiteks 2019 tõi korruptsioonivastast strateegiat koostanud endine peaprokurör Norman Aas välja, et Mihhail Kõlvartiga seotud ja tuttavate klubisid on toetatud alla poole miljoniga maksumaksja rahast. Lugusid küsimustega on olnud hulga, kuid Keskerakond pealinnas probleemi ei tunnista.
Küsimused, mis Õhtulehe uurivast loost vastu vaatavad, on tõsised. Klandorfile lisaks on loos mainitud Oliver Läll olnud Keskpartei turundusjuht, süsteemne läbipõimumine on ka seetõttu muljetavaldav. Minimaalselt paistab siit vaatavat vastu probleem, kus otsustajad ei ole eristanud rolle, kaugemale minnes, nagu viitab prokuratuur, võib tegemist olla ka mõjuvõimuga kauplemisega. Esimene on eetiline kategooria, teine juba karistusõiguslik. Sel nädalal on valimised, aga neid kilbina kasutades ei tohiks lasta teemal kaduda, pigem tuleks vastuseid otsida ka päev ja nädal peale valimisi, sest probleem on reaalne ning jätkuv.
Kohane meenutus on, et eelmiste valimiste järel andis erakonna esimees Jüri Ratas lubaduse Keskerakonna muutumisest. Paistab, et pealinna juhtidele suuremad ajalehed ei käi.
Teine teadmine on samuti Tallinna Soojuse juhtimisest, nimelt on järelevalvet tegeva nõukogu esimees, trummipõrin…. keskparteilane, Kalle Klandorfi järglane Vladimir Svet. Võime juba ette sõlmid kihlveo, et temagi ei märka probleemi.
Ainus, kes ehk tunneb pisutki ebamugavust kõike seda lugedes ja küsimustele vastates, on Keskerakonna võimu Tallinnas püsti hoidev partner sotsiaaldemokraat Jevgeni Ossinovski.
Ossinovski on Tallinna Soojuse nõukogus muidugi eksperdina selle depolitiseerimiseks, nagu sotsid lubasid, aga see on juba teine teema. Küsigem siis temalt, kas asjad pealinnas võiksid näida ja vahel isegi võimalusel olla korrektsed. See on kindlasti vastus, mida tundlikum valija tahaks teada juba sel nädalal.


UURING: 36% eestlastest ootab, et mõni erakond lubaks Brigitte Susanne Hundile mehe leidaAvaldatud27 veebruar, 2023
kategoorias Arvamus
Viisime oma lugejate hulgas läbi järjekordse sisuka ja põhjapaneva küsitluse, kus seekord soovisime teada, milliseid ulmelisi valimislubadusi eestlased tegelikult ootavad. Tulemused on šokeerivad.
Niisiis küsisime oma lugejatelt lihtsa küsimuse: millisest (täiesti teostatavast) valimislubadusest tunned hetkel puudust? Tulemused on teie ees.
Brigitte Susanne Hundile mehe leidmine! (36%, 152 Häält)
Eesti mehed ilusaks! (18%, 75 Häält)
Et keegi lubaks ilma enda kontrolli alla võtta! (13%, 54 Häält)
Lubadus olla täiesti aus ja korruptsioonivaba! (11%, 46 Häält)
Kiire internet maapiirkondadesse! (hahahaa, okei, see on meie väike nali siin!) (11%, 46 Häält)
Panna Eesti taevas Kuu ja Päike tagurpidi käima! (6%, 26 Häält)
Et Eesti oleks muust maailmast täiesti sõltumatu! (5%, 21 Häält)
Hääletajaid kokku: 420. Aitäh kõigile, kes oma hääle andsid ja seega ka tõel selguda lasid.
Aga uus küsitlus on juba üleval (siinsamas all ju kaa!) ja kuna pühapäeval, 5. märtsil on valimised, siis küsime viimast korda: kelle poolt annad Sina oma hääle? Anna aga julgelt oma hääl meie küsitlusel!
 Laen .. ...
Lugu meeldis? No siis kliki siia ja toeta Eesti kõige usaldusväärsema ja tõsiseltvõetavama uudisteallika Lugejakiri.ee ilmumist!


Mart Laar Jüri Ratasele: mul polnud ka midagi viga, kuni siis korraga oli ja kohe hästi paljuEesti valimiskampaania hakkab ilmselt tõesti kulmineeruma.
Osal mehepoegadel kipuvad silmamunad juba pealuust välja tungima, teised möllavad ringi nagu möirapullid, kolmandad katavad iga vähegi vaba koha telemaastikul kuni suhtedraamade, koka- ja tantsusaadeteni välja.
Seega on mul Jüri Ratasele isiklikest süngetest kogemustest lähtuv meeldetuletus: mul polnud ka midagi viga, kuni siis korraga oli ja kohe hästi palju. Minagi kippusin hoiatavaid märke ignoreerima ja soovitan teistel mitte sama viga teha.
Valimiskampaania kulminatsiooni jõudmisest annab märku ka poliitikute kõrgendatud hääletoon, konkurentide kõikvõimalikes pattudes süüdistamine ja lubadused keda iganes kohtusse kaevata.
Alati hillitsetud kõnepruugiga EKRE on lausa lubanud seda teha kogu Eesti meediaga. Nii on see ikka olnud ja ilmselt jääb ka edaspidi olema. Ning mitte ainult Eestis, vaid ka igal pool mujal.
Välja arvatud loomulikult Venemaal, sest seal on inimesed läbinisti õnnelikud ja kõigega rahul. Uus tase on loomulikult see, kui sõimama hakatakse riigiteenistujaid ning riiklikke struktuure, kes peavad sellesama riigi julgeolekut tagama.
Marssalikepikest põues kandvad liivakastistrateegid saaksid endas lausa pulbitsevaid eriarvamusi vahest siiski rahumeelsemalt tutvustada, selle asemel et kaitseväelasi kahjurluses ja Eesti kaitseta jätmises süüdistada. Mida muud aga ongi oodata nende – Mart-tõmba-uttu-vastik-korruptant-Joe-Biden-Helme ja tema kodus kasvanud Martin Helme – lastetoast.
Sel taustal ei tea ma ka, kas on üldse mõtet erutuda Martin Helme järjekordse vale peale, sest Helmed pole valimiskampaanias muud teinudki kui valetanud ja katteta lubadusi jaganud. Eks Martin Helme tea ju tegelikult isegi, et temast peaministrit ei saa – seega võib ta lubada, mida sülg suhu toob, sest ei pea lubatut ise täitma.
Päris kampaania lõpus suutis Martin Helme mind aga siiski endast välja viia. Jäin rahulikuks, kui Helme sõimas teisi poliitikuid, jäin rahulikuks, kui ta tegi sama riigiteenistujatega. Aga kui ta Vene täiemõõdulise rünnaku aastapäeval sõimas aasta pommi- ja raketirahes elama pidanud Ukrainast tulevaid põgenikke, kinnitades ERR-i kohaselt Ukraina põgenike Eestisse laskmise kohta „Ainult üle minu laiba“, sai minu mõõt täis.
Tahaks loota, et ERR pani Helmele sõnu suhu, kuid Helmede varasemaid Ukraina-teemalisi avaldusi arvestades pole see just tõenäoline. Ja nii kipubki keelele lausa vägisi palve: „Kui keegi päästaks veel ainult päästjate käest, vaenlastega saame ise hakkama!“


Riik ja ravimifirmad üritasid ka Saksamaal koroonapoliitika kriitikat vaigistadaKa Saksamaal püüdsid valitsus ja ravimikontsernid summutada koroonapoliitikat kritiseerivaid hääli, kirjutab Die Weltis ilmunud arvamusloos Jakob Schirrmacher. Uued dokumendid nn Twitteri failide kaasuses näitavad, millist rolli mängisid loos nii riigiamet kui ka ravimikontsernid.
Rohkem kui kolm aastat tagasi avastati uuelaadne koroonaviirus Sars-Cov2. Pärast seda on palju toimunud. Piirati inimeste põhiõigusi ettevõtlusvabadusest kuni kogunemisvabaduseni, kogu riigis oli maskikohustus, lockdown´id ja liikumispiirangud. Mitmeid kuid olid distantsõpe ja koolid suletud, kodukontor töötajatele, kiiruga kasutusse toodud vaktsiinid, alatasa muutuvad testimise eeskirjad, koroonapassinõue ja üldine sotsiaalsete kontaktide piiramine.
Paljud nendest otsustest tehti hädas ja neid taluti suurema osa rahva poolt päris pikalt. Kuid hilisem tagasivaade näitab, et paljut oleks saanud paremini teha. Tervishoiuminister Karl Lauterbach kahetses tehtud otsuseid ja vigu. Hiljuti tviitis ta näiteks koolide sulgemise teemal: „Et selgelt ütelda, [viroloog Christian] Droster ja mina esindasime tookord koolide küsimuses sama positsiooni, lugesime samu uuringuid ja nõustasime samu inimesi. Sellele vaatamata peab lubama kriitikat teha. Vahelduvate koolitundide, õhufiltrite ja nn Pool-PCR-testidega oleks koolide avatuna hoidmine võimalik olnud."
Öeldus ilmneb selgelt viimaste aastate põhilisim probleem: kui kõik loevad samu uuringuid, siis ei jää palju ruumi dialektiliseks diskursuseks. See kriitika, mida Lauterbach nüüd hiljem „lubab teha", ei olnud tookord üldse mitte aktsepteeritud. Kui parlamendis arutati koolide sulgemise teemat, siis oli sellel väga palju vastuseisu. Probleem: paljusid, ka teaduslikult põhjendatud argumente ignoreeriti või üleüldse pilgati. Seda ei juhtunud mitte ainult Saksamaal ja Euroopas, vaid suuremas osas maailmas. Mis tahes meetmete kriitikud paigutati „koroonaeitajate" nurka või nad märgistati „vandenõuteoreetikuteks".
Nagu vahepeal on selgunud, ei olnud paljud koroonapiirangud proportsionaalsed. Ka vaktsineerimiskohustus tekitas tuliseid diskussioone, mis ulatusid lähedaste sõpruskondade ja peredeni. Kas pluralistlik ühiskond ei peaks taluma seda, et Moderna ja Pfizeri poolt ajalise surve all välja töötatud vaktsiinide kohta on kriitilisi arvamusi? Kas heterogeensema diskursusega ei oleks juba varem saanud valesid arenguid vältida? Pandeemia ajal töötasid paljud inimesed kodukontorites või veetsid kontaktipiirangute tõttu enamuse ajast kodus. Nõnda piirdus nende sotsiaalne suhtlemine peamiselt sotsiaalmeediaga. Hiljaaegu avaldatud nn Twitteri failid näitavad, et sageli ei olnud sotsiaalmeedias võimalik riigi koroonapoliitika üle kriitilist arutelu pidada.
Twitteri failid on Twitteri alltöövõtjate ja kaastöötajate sisemise suhtluse avalikustamine, mille tegi võimalikuks Twitteri uus juht Elon Musk. Selle sisu on avalikustatud pidevalt alates 2022. a detsembrist ajakirjanike Matt Taibbi, Bari Weissi ja Michael Shellenbergeri poolt. Dokumendid avavad pildi korrumpeerunud ja üle koormatud sisumoderaatoritest, kes Twitteri keskuses sorteerivad välja soovimatuid arvamusi. Ka Twitteri-sisene ümberkäimine koroonaga seotud informatsiooniga ja postitustega on osa avalikustamisest.
Twitteri failide koroonat puudutavad osad avaldati David Zweigi ja Alex Berensoni ning Lee Fangi poolt. Failid näitavad, et tururelevantseimad sotsiaalmeedia ettevõtted nagu Meta, Alphabet, Microsoft ja Twitter omasid valitsuste ja ettevõtete, nagu näiteks Pfizer, survel tugevat mõju Covid-19 diskursusele. Nii näiteks märgiti Harvardi meditsiinikooli epidemoloogi Martin Kulldorfi tviidid eksitavateks – misleading. Kulldorf esindas seisukohta, et vaktsineerimine on mõttekas eelkõige riskigrupi vanemaealiste ja nende hooldajate puhul ning tarbetum laste ja inimeste puhul, kes on koroonaviirust juba põdenud.
Kui tviit on korra märgitud eksitavaks, siis ei saa seda kommenteerida, jagada ega laikida. Sarnane lugu oli ka hingamiskaitse eksperdi Matthew Knightiga – ta eemaldati Twitterist, kuna oli arvamusel, et baaride ja restoranide parem ventileerimine aitaks vältida nende kinni panemist kontaktipiirangute tõttu. Paljusid ettevõtteid ähvardas sulgemine. Knighti eemaldamise põhjuseks oli tollane oletus, et koroona levib piiskadena, mitte aerosoolina. Alles pärast kuudepikkust teaduslikku vastasseisu võeti omaks, et Knightil oli oma teesiga õigus. Twitter reaktiveeris hiljem tema konto.
Vastuolulised, kuid diskursuse jaoks üldsegi mitte vähem relevantsed tegijad nagu vahepeal surnud arst Vladimir Zelenko või viroloog ja mRNA uurija Robert Malone eemaldati samuti erinevatelt sotsiaalmeediaplatvormidelt. Zelenko oli tuntud oma varasemate uuringutega koroonast ja selle ravimisest hüdroksüklorokviiniga, ravimiga, mida on kasutatud laialdaselt malaaria vastu. Vastavalt Israel National News'ile eemaldati ta Twitterist tviidi pärast, kus ta seadis kahtluse alla laste vaktsineerimise vajaduse.
Malone'i eemaldamise põhjuseks olid kaadrid ühest videost, kus peeti Pfizeri vaktsiiniuuringute uurimisdisaini ebapiisavaks. Sama saatus tabas ka teisi Twitteri kasutajaid, kes kritiseerisid teatud uuringute tulemuste tõlgendamisi. Isegi selline korüfee nagu Jay Bhattacharya, Stanfordi meditsiiniülikooli professor ja „Great Barrington Declaration'i" kaasalgataja, pandi tema koroonapiirangute kriitika tõttu musta nimekirja ehk shadowbanned. See tähendab, et tema tviitide levikut ja leitavust piirati platvormil väga tugevalt. Tihti kasutati siin bot'e, mis ettevõtte sisupoliitikat automaatselt rakendasid. Olid ka moderaatorid, näiteks valitsusele lähedal seisvate organisatsioonide otsepäringute puhul. Failid näitavad, et Twitter suunas neist osa välismaale, nagu näiteks Filipiinidele. Siin kasutati lihtsaid küsimustikke, mis märkisid sisu lihtsustatud kriteeriumide alusel „usaldusväärseks" või „desinformatsiooniks".
Valge Maja seotus tsensuuriga
Yenin Younes ja Aaron Kheriaty kommenteerisid Wall Street Journalis: „Need e-kirjad osutavad selgele mustrile: härra Flaherty, kes esindas Valget Maja, väljendab oma viha selle üle, et ettevõtted ei suutnud Covidiga seotud sisu tema rahuloluks tsenseerida. Ettevõtted peaksid muutma oma suuniseid, et vastata tema nõudmistele. Selle tulemusena on tuhanded ameeriklased valitsuse poolt heaks kiidetud Covidi narratiivi kahtluse alla seadmise pärast vaigistatud." Põhimõtteliselt ei seisnenud modereerimine mitte selles, millised postitused on „õiged" või „valed", vaid kas nad „tekitasid kahju".
Mitte ainult valitsustel ei olnud suur huvi hoida diskursust võimalikult homogeensena. Sest nad kartsid võimalikku kollektiivset paanikat – mis oleks vallandunud näiteks varustuskindluse puudumise tõttu, tõlgendamise autoriteedi kadumise pärast või süsteemirelevantse infrastruktuuri kokku kukkumise põhjusel. Ka mõned ettevõtjad tegutsesid selle nimel, et ühiskondliku diskursuse kriitilisi hääli vaigistada. Nende seas on pandeemiast kõige suuremad kasusaajad – ravimifirmad nagu Pfizer ja Moderna. Alev Berensoni avalikustatud Twitteri failidest ilmneb, et Pfizeri direktor Scott Gottlieb lasi platvormidelt eemaldada „lagundavaid" postitusi. Gottliebi ja Todd O'Boyle'i, Twitteri avaliku poliitika vanemmänedžeri vahelises kirjavahetuses on väga palju juttu Brett P. Griori, lastearsti ja endise USA tervishoiu asekantsleri postitusest.
Grior kirjutas Twitteri postituses ühest Iisraeli uuringust, milles selgus, et immuunsus viiruse vastu on pärast koroonasse nakatumist tõhusam kui vaktsiin. Ta märkis samas, et kui inimene ei ole koroonaviirust põdenud, siis võiks ta lasta end vaktsineerida. Pfizeri direktor kartis, et just see postitus võib muutuda „viraalseks" ja kirjutas Twitterile oma e-kirjas: „See on selline asi, mis on hävitav. Siin teeb ka (Brett P. Grior) põhjaliku järelduse ühest Iisraeli retrospektiivsest uuringust, mida ei ole veel eelretsenseeritud. Kuid see tviit muutub lõpuks viraalseks ja see suurendab kajastust." Twitter märkis postituse eksitavaks ja seetõttu kadus postitus enamike kasutajate Twitteri voost.
Peale selle hoiatati Twitterit detsembris 2020 Saksa infotehnoloogia turvalisuse ameti  (Bundesamt für Sicherheit in der Informationstechnik) ja Pfizer-Biontechi poolt, et plaanitakse suurt kampaaniat, mis tahab näidata vaktsiinitootjaid negatiivses valguses. Siinkohal mõeldi rahvusvahelisi algatusi, mis võitlesid koroonavaktsiinide patentide vabakslaskmise eest. Tookord ei olnud vaktsiinide tarnekindlus eelkõige vaesematele riikidele tagatud. Patendi vabakslaskmine oleks kogu maailmas andnud riikidele võimaluse arendada ise enda geneerilisi vaktsiine või mõnda muud ravi.
12. detsembril 2020 kirjutas Biontechi kõneisik Jasmina Alatovic e-kirja Twitteri töötajale Nina Morschhäuserile, milles ta palus ettevõttel Biontechi Twitteri konto „ära peita" ja nõnda ravimikompaniid Twitteri kasutajate kriitiliste kommentaaride eest kaitsta: „Föderaalne Infotehnoloogia turvalisuse amet sai reede õhtul 11.12.2020 tõendi internetikampaaniast ravimitootja vastu," kirjutas Alatovic. „Esmaspäevaks 14.11.2020 kutsuvad aktivistid „õiglase" COVID-19 vaktsiinide jagamise nimel internetikampaaniale. Internetikampaania raames kutsutakse üles kontakteeruma sotsiaalmeedia kaudu Biontechiga ja tema juhtidega. Kas Te saate meid aidata ja „peita" meie Biontechi Twitteri konto pühapäeval paariks päevaks nii, et kommentaarid ei oleks võimalikud?" Kas Twitter sellele soovile vastu tuli, dokumentidest ei selgu.
Järgmine suur mõjutus on Public Goods Project'i, avalikule tervishoiule suunatud mittetulundusühingu kampaania „Stronger". Organisatsioon töötas tihedas kontaktis Twitteriga bot'ide väljatöötamisel, mis pidid tsenseerima vaktsiinide kohta ilmuvat valeinformatsiooni. Nii nagu Lee Fang portaalis „The Intercept" esitas, oli kampaania täielikult Biotehnoloogia Innovatsiooni Organisatsiooni, ravimitööstuse lobby-grupi, poolt rahastatud. „Paljud Strongeri poolt markeeritud tviidid," märgib Fang, „sisaldasid ebatõdesid, sealhulgas väidet, et vaktsiinid sisaldasid mikrokiipe ja nende eesmärgiks oli inimesi tappa. Teised tviidid jälle olid koroonapoliitika hallis tsoonis, nagu näiteks kriitiline suhtumine vaktsiinipassidesse või riiklikusse vaktsiinikohustusse."
Ka Twitteri Saksa kaastöötajad markeerisid tviite, mis olid vastuolus Twitteri sisupoliitikaga. Nii identifitseeris Twitteri Saksamaa kõneisik Holger Kersting ühes kirjas mõned tviidid, mis olid patendivaba vaktsiini poolt. Tviitide seas oli Liverpooli lähedase väikelinna pensionärist müürsepa oma. Kasutaja nimega Terry Brough muretses „vaeste maade" pärast ja nõudis ravimitootjalt hoolitsemist selle eest, „et igaühel oleks turvaline".
Mil määral Saksa ja Euroopa Twitteri kaastöötajatel oli mõju Covid-19 teemalisele debatile, olemasolevatest dokumentidest kahjuks ei selgu. Kuna Euroopas kehtivad suhteliselt ranged desinformatsioonireeglid, siis võib oletada, et sarnast meetodit praktiseeriti ka Saksamaal.
Põhimõtteliselt oli Covid-19 viimastel aastatel muutmist vajavate asjade luup. Olgu selleks siis süsteemsema töö väärtustamine, targem koolipoliitika, digitaalse infrastruktuuri ülesehitamine – kõiki neid tuleb oluliselt parandada. Kuid ka viis, kuidas me üksteist kohtleme ja oma ideid jagame, peab muutuma avatumaks ja vähem ideologiseeritumaks. Peab endalt küsima, kas nii kompleksses teadusvaldkonnas on üldse võimalik tembeldada uurimusi ja teooriaid kiiruga „õigeks" ja „valeks".
Tõenduspõhine teabevahetus vajab aega, kuni seda saab „falsifitseerida" või „verifitseerida". Andmeid saab alles läbi ajafaktori hinnata. Seetõttu on imestamisväärt, kui kiiresti sotsiaalmeediaettevõtted ja valitsused selliseid hukkamõistvaid otsuseid langetasid. Siin ei ole küsimus mitte ainult ilmselgelt äärmustesse minevates seisukohtades, vaid hallis tsoonis väga tugevalt reguleeritud diskursuses. Sest just selles tsoonis leiab aset vastuolus olevate ideede vahetamine. Pluralistlik diskursus tähendab ka vastulausete lubamist ning arvamuste, ideede ja kontseptsioonide võimaldamist ilma rutakate väärtushinnanguteta. Just see on dialektika ja teadusliku diskursuse olemus.
Tõlkis René Allik


Mis mõttes Reformierakond? Äripäeva arvajad annavad aruÄripäeva arvamustoimetajad Karl-Eduard Salumäe ja Neeme Korv annavad raadiosaates aru, miks Äripäev juhtkirjas seekordsetel valimistel Reformierakonda soovitab hääletada. Koos saatejuhi Meelis Mandeliga lahatakse ka Kaja Kallase fenomeni.
Saates "Kuum tool" räägitakse loomulikult ka teistest erakondadest. Raadiokuulajatel palutakse näiteks kaasa mõelda, mis on see üks hea asi, mida Keskerakond Eestile eestikeelse kooli puudumise ja korruptsiooni kõrval toonud.


Mis juhtusPekstud naine põgenes kodust16. veebruari varahommikul puhkes Põlva vallas Lutsu külas elukaaslaste vahel tüli, mille käigus joobes 34-aastane mees lõi oma naist. Naisel õnnestus kodust põgeneda ning peale rüselust lahkus autoga kodu juurest ka joobes mees, Politsei peatas mehe sõiduki Võrus. Ta peeti kinni ning viidi arestimajja. Naine pöördus tervisekontrolliks haiglasse, Juhtunu täpsemaid asjaolusid selgitab politsei kriminaalmenetluses.Tülides välkusid rusikad ja nugaPolitseile teatati, et 20. veebruaril lõi 47-aastane mees Valgas Jaama puiesteel tüli käigus talle tuttavat 55-aastast naist. Tüli tagamaid ja üksikasju selgitab politsei kriminaalmenetluses.21. veebruaril sai politsei väljakutse Võru valda, kus 64-aastane naine oli tüli käigus noaga löönud oma elukaaslast. Politsei pidas naise kinni. Mehe viisid meedikud esmaabiks haiglasse. Juhtunu üksikasju selgitab politsei kriminaalmenetluses.Seikluskaamera ostja sai pettaPolitseisse pöördus Valgas elav mees, kes soovis interneti müügikeskkonna vahendusel osta GoPro kaamerat. Ta tasus müüjale selle eest 220 eurot, kuid ostetud kaupa mees seni kätte saanud ei ole. Kelmusjuhtumi üksikasju selgitab politsei kriminaalmenetluses.Priske kustuti kulus põlengul marjaks16. veebruaril kella 17 ajal süttis Võru vallas Halla külas elumaja köögis pliidi kohal kubu. Elanikud kustutasid põlengu kuuekilose pulberkustutiga enne päästjate saabumist. Päästjad kontrollisid põlengukoha ohutust termokaameraga.Hooletus tõi kurja karja15. veebruaril kella 20 ajal ohustas Kanepi vallas Pikajärve külas elumaja puhastamata korstna tahmapõleng süüdata maja. Päästjad valvasid hoone tuleohutust ning keelasid korstnapühkija kutsumiseni kütteseadme kasutamise. Kahjuks märkasid päästjad veel tuleohtu põhjustavaid puudusi - katlaruumis hoiti suures koguses küttepuid, korstna ülemine osa oti mõrades ning ruumidest puudusid kohustuslikud andurid.Põlengus hukkus kits21. veebruaril kella 22 ajal süttis Räpina vallas Jõepera külas kokkuehitatud laut ja küün. Üks laudas olnud kits pääses tulekahjust eluga, teine jäi kahjuks tulle. Päästjad kaitsesid elumaja ning küttepuid täis puukuuri, kuhu tule levik ära hoiti. Kustutustööd lõpetati kell pool 3 öösel, heinaküün hävis põlengus, laudast jäid alles seinad. Päästetöö juhi esialgsetel andmetel võis tulekahju alguse saada laudas olnud soojapuhurist. Hommikul käisid päästjad laudas suitsema hakanud heina kustutamas.Puukuur hävis, elumaja pääses15. veebruaril kella 20 paiku ajal hävis Räpina vallas Ruusa külas tulekahjus kõrvalhoone (6x16 m), kus hoiti küttepuid, Päästjad hoidsid ära tule leviku kuue meetri kaugusel asuvale elumajale ning kustutasid tulekahju kolme tunniga.Vinguandur hoiatas mürgise õhu eest 20. veebruaril kella 11 paiku andis Räpinas Võru mnt asuvas kortermajas vingugaasi anduri häire märku mürgistusohust. Selgus, et vingugaas imbus korterisse naabrite liiga vara suletud ahjusiibri tõttu. Korterid tuulutati ja mürgistusoht taandus. Päästjad juhivad tähelepanu, et kütteseadmetega elamus või korteris on vingugaasiandur kohustuslik.


Jaak Valge: Eesti keele osakaal kõrgharidusõppe erinevatel tasemetel tuleb tagada seadusegaKui haridus- ja teadusminister 11. jaanuaril parlamendis kõrgharidusseaduse muudatusi esitles, prognoosisin, et ülikoolide juhtkonnad tulevad uute ettepanekute ja ühtlasi rahaküsimistega välja sügisel.
Sest arvestades kõrgharidusõppe probleeme ning kõiki neid auditeid, raporteid ja analüüse, mis sel teemal on viimastel aastatel kirjutatud, kõiki neid kohtumisi, arutlusi, konverentse ja seminare, mis sel teemal peetud, komisjone, toimkondi ja toetusrühmi, mis kõrgharidusõppe probleemide lahendamiseks ellu oli kutsutud, libises eelnõu, mis 22. veebruaril seaduseks sai, täiesti pealispinnal.
Aga tähtaegadega eksisin. Eesti avalik-õiguslike ülikoolide nõukogude liikmete dramaatiline ühisavaldus ilmus sügise asemel juba 24. jaanuaril.
Pöördumise tuumaks on muidugi rahanõue, aga järgides kolme põhimõtet: suurenema peab nii õppetoetuste määr kui ka selle saajate hulk, õppejõud peavad saama õiglast tasu ning kõrgharidusse investeerimise võimalused ning stiimulid tuleb luua ka ettevõtetele ja inimestele endile.
Pöördumise autorid soovivad, et riigi kõrgharidusinvesteering tõstetakse 1,5 protsendini sisemajanduse kogutoodangust. 2019. aastal nii see oligi, aga koos erasektoriga. Sellega ületasime õige pisut OECD keskmist – olles Prantsusmaa ja Islandi vahel – ning õige tugevasti Läti ja Leedu vastavaid näitajaid. Seejuures ei pruugi rahapaigutus olla kõige efektiivsem, sest tudengi kohta on investeeringud kõrgkoolidesse ostujõupariteedis arvestatuna sellesama 2019. aasta seisuga OECD keskmisest allpool. Nii ehk nii on aga rahapuudus suur ja praeguseks on olukord tõenäoliselt halvenenud, ehkki värskeid võrdlevaid näitajaid ei ole.
Niisiis on pöördumise rõhk asjakohane, seda ka seepärast, et olukorras, mil poliitikutel ei jätku teadmisi, julgust ja tahet sisuliste reformidega tegeleda, ning kus ministreid hinnatakse selle järgi, kuipalju on ta oma valdkonda raha juurde toonud, ongi otstarbekas rõhuda ainuüksi rahale. Lisaks võivad poliitikud akadeemilistele inimestele tunduda elevantidena portselanikauplustes, keda on parem mitte mööbeldama lasta – rikuvad sellegi hapra tasakaalu(tuse) ära.
Kõige olulisem poliitiline tegematajätmine väljub aga kõrgharidusõppe raamidest. Nimelt pole meil tervikpilti. Haridus- ja teadusministeeriumis pole tehtud analüüsi, mida, kuidas ja mis tasemel õpetada kutsekoolides, rakenduskõrgkoolides ja ülikoolides.
Seevastu toodud kolm põhimõtet on täiesti selged ja igati mõistlikud, ehkki nende tulemus sõltub sellest, kuidas neid täpsemalt mõista ja rakendada.
Õppetoetuste määr ja selle saajate hulk peab suurenema
Loomulikult. Esitasime rahvuskonservatiivide fraktsiooni poolt eelmise aasta sügisel ka vastava eelnõu, millega tõstetakse aastase õppelaenu määra kümnele miinimumpalgale, leevendatakse laenusaamise tingimusi ning pikendatakse tähtaega, mil peale lõpetamist laenu tagasimaksmist alustatakse. Niimoodi oleks tagatud see, et üliõpilased ei pea nii palju töötama stuudiumi ajal lihtsalt elatise teenimise eesmärgil. Laenust kustutatakse pool, kui laenusaaja perekonnas on üks laps, ning kogu laen, kui kaks või rohkem last.
Paraku hääletati siis see eelnõu menetlusest välja. Reformierakonna valitsusest polnudki muud loota, sest sarnane süsteem likvideeriti just Reformierakonna poolt 2009. aasta suvel Andrus Ansipi valitsuse ajal vaid nädalase etteteatamisega, pettes tuhandeid noori inimesi. Eriti nördinud olid muide sotsiaaldemokraadid, kes toona ja veel mõni aasta hiljem nõudsid üliõpilastele tehtud ülekohtu heastamist. Paraku hääletasid ka nemad nüüd eelnõu vastu. Lootust annab aga asjaolu, et nüüd on vastav skeem lisaks EKRE-le ka Isamaa ja Keskerakonna valimisprogrammis.
Õppejõud peavad saama õiglast tasu
Ilma kahtluseta. Ning küsimus pole ainult õigluses, vaid ka õppe kvaliteedis, mis madala palga tõttu kannatab. Üle poole riigi kõrghariduskuludest moodustab personalikulu ja õppejõudude töötasu on seoses reaalsete kõrghariduskulude langusega kahanenud alla igasugust arvestust. Peamine on siinkohal muidugi riigi rahastuse suurendamine, ent ka ülikoolidel endil on võimalik vähendada ametnike arvu, mis küünib pooleni või isegi juba üle poole ülikoolide töötajatest, samuti vähendada kulutusi õppega mitteseotud tegevustele. Riik peaks selleks oma regulatsioonidega suuna andma, õigemini mitte rahaliselt premeerima mitteakadeemilisi tegevusi, nagu praegu.
Selline püstitus on väga täpne, kuna mõne OECD arvestuste järgi on just Eestis Euroopa riikidest konkurentsitult kõige väiksem erasektori panus kõrghariduse koguinvesteeringutest.
Inimeste endi panustamine saab toimuda üliõpilaste omaosaluse näol, mille sisseseadmine on võimalik pärast õppelaenu reformi ja mis võiks moodustada ca viiendiku õppelaenu aastamahust.
Ent ülikoolide finantsprobleeme see üksinda ei lahenda. Ettevõtetele stiimulite loomine saab aga toimuda kaudselt, Eesti kõrgharidusõppe kvaliteedi tõstmise ja Eesti vajadustele lähemale toomise teel.
Kvaliteediga ongi meil suured probleemid. Kõrgharidusest saadav palgalisa on Eestis üks Euroopa madalamaid ning on keskmise vanuse kahanedes kahanev. 2020. aasta näitajate järgi on Eesti 25-64 aastaste kõrgharitud inimeste palgalisa võrreldes põhiharitutega isegi OECD väikseim, ning magistri- ja doktoritasemega inimeste palgalisa võrreldes keskharidusega taas OECD kõige väiksem. Tõsi, eri riikidel on erinev arvestusmetoodika ning see tulemus ei pruugi olla kõige täpsem. Ent madalaima kvalifikatsiooniga lihttööliste ametikategoorias, mis valdavalt ei eelda erialast väljaõpet, oli kolmanda taseme hariduse omandanute osakaal Eestis 2020. aastal 16 protsenti, ületades Euroopa Liidu keskmise üle kahe korra. Ehk teisisõnu on Eestis üle kahe korra rohkem kõrgharidusega lihttöölisi kui Euroopa Liidus keskmiselt.
Niisiis on meil igatahes suur probleem, mille üheks ilminguks ongi seesama üliväike erasektori panustamise määr. Kuigivõrd parandaks olukorda juba mainitud üliõpilaste omaosaluse kasvatamine ja õppejõudude palgatõus, aga lisaks peab riik ülikoolide hindamis- ja rahastamiskriteeriumide seast eemaldama ideoloogilised ja kvantiteedile suunavad sätted ning asendama need Eesti-kesksetega. Need on keerulised ja aegavõtvad muudatused, ent ilmselgelt hädavalikud.
Aga peale selle peaks ülikoolidel olema veel üks funktsioon, mida pöördumises küll eraldi põhimõttena välja ei toodud, ehkki toonitati, et riik ilma emakeelse kõrghariduseta pole iseseisev riik.
Emakeelse kõrgharidusõppe ja teaduse hoidmine ja edendamine
Eesti ülikoolid on aga ingliskeelestunud rahvusvahelistumise sildi all. Doktorantidest õpib eesti keeles alla viiendiku. Ent kõrgharidusseaduse kohaselt loetakse õpe eestikeelseks, kui 60 protsenti sellest toimub eesti keeles. Seega ei pidurda eestikeelne õpe kuigivõrdki kõrgprofessionaalidest välisõppejõudude rakendamist.
Argument, et ingliskeelset õpet on vaja, kuna vastasel korral ei jätku meil mõnele erialale üliõpilasi, on üsna kahtlase väärtusega. Me ju ei õpeta üliõpilasi õpetamise enda pärast, vaid seetõttu, et Eesti ühiskonnal on kõrgharidusega spetsialiste vaja. Aga suurem osa inglise keeles õppivatest välisüliõpilastest ei jää stuudiumi lõppedes Eestisse, sest nad saavad umbkeelsetena erialast tööd üsna vähestes kohtades. Ning miks peaksid Eesti tudengid, kes peavad inglise keeles õppima, tegema seda Eestis?
Üks näide on Tartu ülikooli filosoofia magistriõppekava. Mõni aeg tagasi muudeti see ingliskeelseks, millele siis, kui see oli eestikeelne, astus viimastel aastatel keskmiselt neli Eesti tudengit. Argumendiks oligi tudengite vähesus. Eelmisel aastal lõpetas tõesti kuus tudengit, aga nende seas polnud enam ühtegi eesti nimega.
Eesti keele osakaal kõrgharidusõppe erinevatel tasemetel tuleb tagada seadusega. Ka selle eelnõu on rahvuskonservatiivid esitanud, ent paraku kuigi kaugele see ei jõudnud.
Kokkuvõttes tuleb aga järeldada, et äsja lõpetanud parlamendikoosseis ja ministrid on kõrgharidusõppe probleemide lahendamises läbi kukkunud ehk päris probleemide lahendamine on edasi lükatud.
Jaak Valge, ajaloolane, Riigikogu liige (EKRE)


Delfi/EPL/EE ebaaus ajakirjanik püüab valimiste nädalal Leo Kunnast süüdi lavastada. Loe Kunnase avalikku kirja ja selgitusi!Rahvuslike jõudude vastu võitlust pidav Delfi/EPL/Eesti Ekspress kavandavad valimiste mõjutamiseks EKRE suunal järgmist inforünnakut – seekord püütakse rünnata reservsõjaväelast ja kaitseeksperti Leo Kunnast.
Ennast uurivaks ajakirjanikuks nimetav Martin Laine on välja mõelnud süüdistuse, nagu sooviks Leo Kunnas ja EKRE arendada riigikaitset ainult seepärast, et sealt ise rahalist kasu saada.
Kõik need süüdistused lükkab Leo Kunnas resoluutselt ümber, ent Martin Laine töömeetodeid ja varasemat tausta arvestades on ette teada, et isegi kui Kunnase selgitused avaldatakse, tehakse seda ääremärkuse korras, et pärast ei saaks keegi öelda, et süüdistatavale sõna ei antud.
Miks me selles nii kindlad oleme? Sest Martin Laine esitleb end küll ajakirjanikuna, kuid on tegelikult võitlev vasakpoolne, kes on rahvuslaste mustamisest teinud oma leivanumbri.
Seekord reetis ta oma ebaausad töövõtted ise, kui postitas oma Twitteri kontole Leo Kunnast ja EKRE-t süüdistavad valeväiteid kolm päeva enne seda, kui võttis vaevaks Leo Kunnaselt selgitusi küsida. Teisisõnu, Lainel on artikkel juba ammu valmis, tema jaoks ei ole vahet, mida väidab Kunnas või millised on faktid. Lugu valimistulemuste mõjutamiseks peab ilmuma!
Leo Kunnas oli Martin Laine ebaausate töömeetodite üle sedavõrd suures hämmingus, et saatis juhtumi kohta avaliku kirja Ekspress Grupile, Pressinõukogule, Avaliku Sõna Nõukogule ja Eesti Ajakirjanike Liidule.
Uued Uudised avaldab Leo Kunnase avaliku kirja täismahus. Samuti avaldame Martin Laine saadetud küsimused koos Leo Kunnase vastusega ning väljavõtted Martin Laine Twitteri-postitusest.
Leo Kunnase avalik kiri Ekspress Grupile, Pressinõukogule, Avaliku Sõna Nõukogule ja Eesti Ajakirjanike Liidule
Käesolevaga soovin juhtida teie tähelepanu Ekspressi Grupi uuriva toimetuse ajakirjaniku Martin Laine töövõtetele ja nende vastavusele ajakirjaniku kutse-eetikaga.
23. veebruaril 2023 saatis ajakirjanik Martin Laine mulle e-postiga neli küsimust, mis puudutavad Eesti kaitseväele õhutõrje- ja rannakaitse relvasüsteemide hankimist. Küsimustest nähtub, et Laine arvates saan ma võimalikest riiklikest relvahangetest isiklikku rahalist kasu.
Mul on põhjust arvata, et minu selgitusi, mille kohaselt Laine püstitatud konstruktsioon on täiel määral ebarealistlik, on küsitud ainult artikli näiliseks tasakaalustamiseks.
Nimelt on Martin Laine oma isiklikul Twitteri kontol juba kolm päeva enne küsimuste saatmist ehk 20. veebruaril 2023 teinud viis postitust, kus ta on ilma mind ära kuulamata juba andnud hinnangu, milles seostab mind korruptsiooniga. „EKRE üritab sõber- relvaärimeestele lihtsalt sadu miljoneid väärt lepinguid sebida,“ kirjutab Laine. Teisisõnu, Martin Laine teavitas avalikkust – tal on Twitteris üle 4600 jälgija – oma järeldustest enne uurimise lõpuleviimist.
Eesti ajakirjanduseetika koodeksi punkt 4.4. ütleb: „Ajakirjandus ei või inimest käsitleda kurjategijana enne sellekohast kohtuotsust.“
Antud juhul on Laine mind süüdi mõistnud ilma mind ära kuulamata.
Sama koodeksi punkt 1.4: „Ajakirjanik vastutab oma sõnade ja loomingu eest. Ajakirjandusorganisatsioon kannab hoolt selle eest, et ei ilmuks ebatäpne, moonutatud või eksitav informatsioon.“
Ehkki artikkel ei ole veel ilmunud, on ennast uuriva ajakirjanikuna esitlev Martin Laine teadlikult avaldanud kontrollimata ja tõele mittevastavat informatsiooni.
Ühtlasi rikub Laine sama koodeksi punkte 4.1 ja 4.2, mille kohaselt uudismaterjal peab põhinema tõestataval ja tõenditega tagatud faktilisel informatsioonil ning konflikti sisaldava materjali puhul peab ajakirjanik ära kuulama kõik osapooled.
Problemaatiline on Martin Laine tegevus ka Rahvusvahelise Ajakirjanike Föderatsiooni (IFJ) üleilmse ajakirjanike eetikaharta valguses.
Harta punkt 9 sedastab: Ajakirjanik kindlustab, et tema edastatud teave või arvamus ei soodusta vaenu ega eelarvamusi geograafilise, sotsiaalse või etnilise päritolu, rassi, soo, seksuaalse suundumuse, keele, religiooni, puude, poliitiliste või muude vaadete tõttu.
Punkt 13: Ajakirjanik ei kasuta pressivabadust, teenimaks muid huve, ning hoidub ebaausalt hüvede ja isikliku kasu saamisest mingi teabe edastamise või edastamata jätmise eest. Ta hoidub oma tegevusse segamast reklaami või propagandat.
Martin Laine postitused Twitteri kontol ning tema varasemad artiklid Ekspress Grupi väljaannetes ei jäta kahtlust, et tal on selge huvi vahendeid valimata ja järjekindlalt kahjustada temale maailmavaatelt mittesobiva poliitilise erakonna mainet. Tegevust, mille eesmärk on kujundada auditooriumi meelsust ja hoiakuid, nimetatakse propagandaks. Arvestades, et artikkel on ajastatud ilmuma Riigikogu valimiste nädalale, on selge, et Martin Laine püüab anda oma panuse valimistulemuse mõjutamiseks.
Ma ei sea kahtluse Martin Laine õigust väljendada end mis tahes meediakanalis ja mis tahes vormis. Küll aga on auditooriumi suhtes ebaaus, kui Martin Laine esitleb oma reaalsusega vastuolus olevaid mõttekonstruktsioone uuriva ajakirjanikuna.
Kutseetikat rikkuvate võtete kasutamine koos poliitiliselt motiveeritud rünnakutega jätavad pleki kogu Eesti uuriva ajakirjanduse usaldusväärsusele.
Seoses eelnevaga on mul järgmised küsimused:
1. Kas Martin Laine meetodid on kooskõlas ajakirjaniku kutse-eetika põhimõtetega?
2. Kas peate aktsepteeritavaks, et ajakirjanikud avaldavad kontrollimata infot ja spekulatsioone oma uurimisteemade kohta enne artikli ilmumist oma isiklikel sotsiaalmeedia kontodel või muudes infokanalites?
3. Kas teie arvates on aktsepteeritav, et uurivate ajakirjanikena esitlevad end isikud, kelle puhul pole kahtlust, milliste poliitiliste jõudude kasuks või kahjuks nad sihikindlalt tegutsevad?
Lugupidamisega,
Leo Kunnas
Riigikogu riigikaitsekomisjoni aseesimees
Martin Laine küsimused Leo Kunnasele
Mina olen Martin Laine, ajakirjanik Eesti Ekspressist ja plaanin anda ülevaate EKRE ja Martin Heremi tülide/sõnavahetuste tagamaadest läbi aastate. Kindlasti oluline peatükk selles on hetk, kui Kaitsevägi ja -ministeerium seisid ees EKRE algatusel soetada rahandusministeeriumi laenuga õhutõrje ja rannakaitse seadmeid.
Vastutustundliku ajakirjanikuna annan hea meelega teile võimaluse seda saagat kommenteerida.
1. Kui EKRE liikmete ja Raivo Tamme vahel toimus 2020. aasta septembri eel mingeid kohtumisi ja sündis eelkokkuleppeid õhutõrje/rannakaitse seadmete ostmiseks?
2. Te ise selgitasite Aktuaalsele Kaamerale toona, et summad rannakaitse ja keskmaa jaoks vastavalt 50 ja 250 miljonit käis välja Raivo Tamm riigikaitse komisjonile tehtud esitluses 2020. aasta kevadel. Mul ei õnnestu sellist protokolli leida. Kas te saaksite täpsustada, mis kohtumisest jutt ja kes Raivo Tamme toona komisjoni kutsus?
3. Eesti Päevaleht on vahendanud, et te ütlesite toona “Jaa, minu hea sõber erukolonel Raivo Tamm on neist asjadest rääkinud ja pakkunud.” Teie head läbisaamist paistab ka kinnitavat 2016. aasta soomukisaaga, kus te üritasite koos Tammega riiki veenda RUAGi ümberehitatud masinaid valima. Milline on teie ja Raivo Tamme vaheline läbisaamine ja kas te ei näe neis olukordades korruptsiooniohtu? Näiteks, kas Raivo Tamm oleks saanud isiklikku kasu, kui riik oleks valinud teie välja pakutud lahenduse septembris 2020?
4. Kust me nüüd võiks näiteks tanke ja keskmaa õhutõrjet teie hinnangul soetada ja millisel moel saaks seda teha kiirendatud korras?
Lugupidamisega
Martin Laine
Uuriva toimetuse ajakirjanik
Leo Kunnase vastus Martin Lainele
Te iseloomustate ennast kui vastutustundlikku ajakirjanikku. Saatsite oma küsimused mulle 23. veebruaril, aga kuidas on võimalik, et oma 20. veebruari Twitteri postitustes olete ilma mind ära kuulamata juba andnud hinnangu, milles olete mind seostanud korruptsiooniga? Teie postitused seavad kahtluse alla Teie objektiivsuse ja erapooletuse ning heidavad kahtlust minu siirale soovile Eesti riigikaitset arendada.
Riigikaitseliste investeeringute, sealhulgas hangete eest vastutab Eestis Riigi Kaitseinvesteeringute Keskus. Riigikaitselisi hankeid saavad lisaks hangete otsestele läbiviijatele mõjutada veel kaitseväe juhataja sõjaliste miinimumnõuete esitamise kaudu ning kaitseministeeriumi kantsler ja kaitseminister oma ametikohtade tõttu.
Minul Riigikogu liikmena (ammugi vabakutselise kirjanikuna, kes olin enne valituks osutumist 2019. aastal), nagu ka Eesti Konservatiivsel Rahvaerakonnal tervikuna puuduvad võimalused seal toimuvaid protsesse või tehtavaid otsuseid mõjutada.
Riigikaitse rahastamist (ka riigikaitse rahastamise erakorralisi otsuseid) teostatakse nelja-aastase tsüklina toimiva Riigi eelarvestrateegia kaudu, mis vajab heakskiitmiseks Vabariigi valitsuse konsensuslikku otsust. Mingil muul viisil ei ole see võimalik.
Kogu Riigikogu riigikaitsekomisjoni asjaajamine toimub komisjoni sekretariaadi kaudu kooskõlastatult komisjoni esimehega.
20.11.2019 külastas riigikaitsekomisjoni Iisraeli kaitsetööstusettevõtte Rafael delegatsioon eesotsas CEO erukindral Yoav Hav Eveniga, kes andis ülevaate ettevõtte toodetavatest õhutõrje ja laevatõrje raketisüsteemidest ning näitas ka Iisraeli kaitseministeeriumi kirjalikku garantiid, millega Iisraeli kaitseministeerium kinnitas riik-riigi tehingu võimalikkust.
13.10.2020 külastas riigikaitsekomisjoni Prantsuse kaitsetööstusettevõtte MBDA delegatsioon, keda juhtis firma asepresident Didier Philippe, kes andis omakorda ülevaate ettevõtte toodetavatest õhutõrje ja laevatõrje raketisüsteemidest.
Info relvasüsteemide orienteeruvate hinnasuurusjärkude kohta pärineb nendelt ametlikelt kohtumistelt.
Kohtumised kaitsetööstuse esindajatega kuuluvad Riigikogu riigikaitsekomisjoni tavapärase tööpraktika hulka. 2019.-2021. aastal toimus kokku üheksa säärase sisuga üritust, kus eelnimetatud kaitsetööstusettevõtete kõrval osalesid veel Patria, Milrem Robotics, Milrem LCM, Rheinmetall, Milworks OÜ ja Eurospike esindajad.
Lugupidamisega,
Leo Kunnas
Riigikogu riigikaitsekomisjoni aseesimees (EKRE)