Miks takistab valitsus võitlust Vene propagandaga?Peatoimetajate pöördumine: maksutõus oleks praeguses Euroopas pretsedendituPoliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ning riigivõimu vastutus ja läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis.Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad - oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendite röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamik.Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850-st - see on selle 4 miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda - eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse ja digipöördesse kui ka rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.MissiooniettevõtlusAjakirjandus on missiooniettevõtlus - üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal - suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaamimüügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest.Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste EL-i liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat.Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ning seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid ega trükipresse. Vastupidi - mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus.Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon on riike tagasi hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.Alternatiive oleksEuroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär - tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ning teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist.Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammud õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära - direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ja 0% ja 5% vahele jäävat määra - ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida EL-i ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike - Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani - kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära. Põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustest. Me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse nende koju, tähelepanuvälja kätte.Võitlus meediaruumi pärastMaksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaal-majanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.Kutsume üles vabariigi valitsust ja riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti - millist Eestit me nende sammudega ehitame, mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed.Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole. 1 Allkirjad - 30 väljaande peatoimetajad"EL-i käibemaksudirektiiv lubab ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäära."Illustratsioon: EPLMeedialiit


Juhtkiri: Isamaast saagu mõistlike konservatiivide häälJUHTKIRI„Minu kurss on õige“ ja „Peame saama konservatiivi esmaseks valikuks“. Umbes nii võib võtta kokku nädalavahetusel tagasi valitud EKRE esimehe Martin Helme ja Isamaa juhiks saanud Urmas Reinsalu sõnumite tuuma. Taustaks mõlemal hoiatus vasakliberaalide eest.Helme „õige“ kurss tagab tema erakonnale praegu küsitlustes teise ja mõnikord koguni esimese populaarsusreitingu. EKRE on end osanud välja mängida peamise opositsioonijõuna, kes esitab valitsusele kõige teravamaid küsimusi. Paraku läheb ka nende asjakohane kriitika paljuski tühja, sest teravus kipub varjutama nii fakte kui ka argumentide sisu.Otse öeldes ülejäänud valijad lihtsalt kardavad neid. Ega sõimlemise saatel möödunud valitsuskogemus siin midagi paremaks muuda. Aga jah, oma populaarsuspunktid saavad nad praegu kätte.Isamaaga on keerulisem. Kui Helir-Valdor Seedri juhtimisel võeti järsult senisest kapseldunum hoiak, tekkis paljudel Isamaa toetajatel küsimus, et kui juba selliseid seisukohti pooldada, siis miks mitte anda hääl EKRE-le ja tema n-ö light-versiooni poleks vajagi. Kui Isamaa hakkas pensionisammast lammutama, muretsesid omakorda need, kellele oli varem sümpatiseerinud range rahanduspoliitika. Ja kui välja visati partei kurssi kritiseerinud Parempoolsed, oli tõsiselt põhjust karta demokraatia defitsiiti partei ridades. Ent tõesti, valimiskünnisest on kindlalt üle nemadki.Isamaa vastutus ja ambitsioonid peaksid aga olema nišipartei omadest laiemad. Eesti konservatiivne valija on paljuski sundvisete ette jäänud. EKRE mõjub pigem reaktsioonilisena ja Isamaa pehmelt öeldes mitteambitsioonikana. Koalitsioonikõnelustel mõne üksiku lubaduse väljapressimine ja nui neljaks elluviimine ei ole need sambad, millele alalhoidlik valija tahaks Eesti tuleviku ehitamise usaldada.Võib öelda, et päris keskmist konservatiivset mõtteviisi vahepeal keegi ei edendanudki. Ent õnneks pole Eestis kaheparteisüsteemi, mis kipub viima selleni, et viimaks tehaksegi poliitikat ainult äärmuslikumate valijate nimel. Eestis võiks käia heitlus ennekõike tasakaaluka keskpõranda pärast ja sealt on mõistlike konservatiivide hääl seni puudunud. Urmas Reinsalul on Isamaa juhina võimalik see tühik täita. 1EESTI PÄEVALEHE SEISUKOHTEesti konservatiivne valija on paljuski sundvisete ette jäänud. Reinsalu juhitud Isamaal on võimalik viga parandada.


Käibemaksutõus rapib kõige rohkem tugevat ajakirjandust„Ajakirjanduse mitmekesisus väheneb, turg konsolideerub,“ sõnab Eesti meedialiidu tegevdirektor.Eestis tõstetakse ajakirjanduse käibemaksu praeguselt 5%-lt 9%-le. Sellega triivib Eesti Euroopa Liidu tippu. EL-is võtab ajakirjanduselt rohkem maksu ainult Island, Soome, Slovakkia, Tšehhi ja Austria.Eesti meedialiidu tegevdirektor Merle Viirmaa-Treifeldt märgib, et ajakirjanduse väljaandjad teenisid 2022. aastal kokku pool miljonit eurot kahjumit, sh olid kahjumis ka kohalikud maakonnaväljaanded. Käibemaksu mõju on praeguseid mahte arvestades nelja miljoni euro kandis, seega võib ennustada 9% käibemaksu korral 4,5 miljonit eurot kahjumit.„Kannatavad kõik, aga rohkem regionaalne ajakirjandus, sest nende taluvuspiir on madalam. Mitmekesisus väheneb, turg konsolideerub - need on ajakirjandusvabaduse seisukohast kriitilised võtmekohad. Paradoksaalselt mõjutab see enim tugevat ajakirjandust, mille olulisim mõõde on tasuliste tellimuste osakaal. Reklaamituludelt oleme alati maksnud n-ö tavapärast [20%] käibemaksu, see tõuseb nüüd siis 22%-le,“ ütleb Viirmaa-Treifeldt.Saja ajakirjaniku palkMeedialiidu arvutuste kohaselt on neli miljonit eurot saja ajakirjaniku palk. Eestis töötab 850 ajakirjanikku ja märkimisväärne hulk töökohti võib löögi alla sattuda. „Kes saavad, kärbivad investeeringuid, kes ei saa, kärbivad töökohti,“ sõnab Viirmaa-Treifeldt. „Kõige rohkem šokeerib see, kuidas viib seda ilma läbirääkimisteta ühepoolselt ellu seesama valituserakond, kes aasta tagasi 5% määra lauale tõi, et toetada julgeolekuolukorrast ja ebaõiglasest konkurentsist tulenevat seisu.“Meedialiidu tegevdirektor toob esile, et aastaga on kahekordistunud paberikulud, tuntavalt kasvanud kojukandekulud, tõusnud palgad ja kõige selle juures pole kohalikud reklaamitulud eurogi võrra suurenenud. „Eestis puudub info välismaiste digihiidude käivete kohta, lähiriikide osakaale võrreldes võib väita, et samal ajal tõusid platvormide käibed Eestis 80 miljoni euro võrra. Ehk pisut vähem kui Eesti reklaamiturg kokku. Ja seda makse Eestis maksmata.“Lihtne lahendus oleks ajakirjandusliku sisu eest veelgi kõrgemat hinda küsida ja seeläbi rahakaotus tasa teha. Viirmaa-Treifeldt nendib, et tarbijate hinnatundlikkust katsetavad kindlasti kõik meediamajad, kuid valulävi on kasvavate hindade kontekstis madal.Viirmaa-Treifeldt möönab, et suhtlust ei ole valitsusega sel teemal olnud. Ta ütleb, et ainus kutse, mis saadi, oli kohtumine rahanduskomisjoni kahe koalitsioonipoolse esindajaga. Kohtumisel keskenduti rohkem tehnilisele probleemile, mis hiljem leidis lahenduse - ajakirjandus on üks neid gruppe, millele võib kehtestada erikäibemaksu.Purga jäeti kõrvale?Kohtutud on mõne riigikogu liikmega omal initsiatiivil. Lisaks võeti ühendust ka rahandusministriga. Kultuuriminister leidis aja meedialiiduga kohtumiseks veel juunis enne jaanipäeva, kuid Viirmaa-Treifeldtile on jäänud mulje, et ajakirjanduse maksustamispoliitikast on Purga kõrvale jäetud. „Meile esitatud argumendid olid, et keegi ei soovinud ajakirjandust maksustada, kõik saavad aru ajakirjanduse keerulisest seisust, aga seda tulevat teha tehnilistel põhjustel - et vabastada üks soodusmäär hotellidele uue soodusmäära kehtestamiseks. Muud varianti lihtsalt polevat,“ räägib Viirmaa-Treifeldt. „Kui me siis tõestasime valitsusele, et on küll - käibemaksudirektiiv lubab lisaks kahele soodusmäärale, mis peavad jääma 5% [kaasaarvatud] ja hariliku määra vahel, teha ka spetsiifiliselt ajakirjandusele ja mõnele erivaldkonnale ka nn supervähendatud määra, mis on alla 5%, näiteks 4,99%, siis muutus peaministri ja rahandusministri retoorika - ja hakati rääkima küll solidaarsusest ja kannatamisest,“ lisas ta. Ajakirjandusjuhtidele jäi sellest hetkest mulje, et kui hoolimata tehniliselt teostatavate alternatiivide olemasolust tahetakse kahjumlikule ärile kehtestada maksutõusu, siis on asi peaministri erakonna jaoks printsipiaalne.Võrklaev: see poleks õiglaneRahandusminister Mart Võrklaev näeb 2025. aastal tõusvat maksumäära õigluse sümbolina. „See ei tähenda, et me ei hindaks vaba ajakirjandust ja meedia olulisust. Hindame endiselt ja kõrgelt. Aga maksumäära langetamine olukorras, kus see kõikidel teistel tõuseb, ei oleks õiglane. Tänastes oludes on vajalik meie kõigi solidaarne panus,“ sõnab Võrklaev ja lisab, et ajakirjanduse käibemaks tõuseb tasemele, kus see oli eelmise aasta augustini.„2022. aasta augustis kehtestatud 5% käibemaks ei jõudnud lõpptarbijani.Eesmärk oli suurendada professionaalse Eesti kvaliteetajakirjanduse kättesaadavust. Ajalehtede hinnad võrreldes 2022. aasta 1. juuli ja 2023. aasta maikuuga on aga tõusnud 10,25%,“ ütleb Võrklaev.Võrklaev toob esile mullused andmed, mille põhjal kasvas kirjastamise tegevusalal (kuhu alla kuulub ka ajalehtede ja ajakirjade välja andmine) käive möödunud aastal 7%, mis ületab kriisieelset taset. Eesti meediaettevõtete liidu andmetel suurenes ajakirjandusväljaannete käive mullu 11,6%, sealjuures ületas kriisieelset (2019. aasta) taset.Võrklaev nendib, et sektori kasumite kohta neil andmeid veel pole. Talle teadaolevalt on meediamajasid, kelle käive on langenud ja kes tegutsevad kahjumis, aga on ka neid, kellel on 2022. aasta olnud hea. Seega on tema sõnul ilmselt ka mõju meediamajadele ja nende võimalikud kulude kasvuga seotud tegevused erinevad. 1"Eestis töötab 850 ajakirjanikku ja märkimisväärne hulk töökohti võib löögi alla sattuda."PERSPEKTIIVIga euro on arvelTartu ülikooli ajakirjandussotsioloogia kaasprofessori Ragne Kõuts-Klemmile teadaolevalt ei ole maksutõstjad Tartu ülikooliga konsulteerinud. „Kui on konsulteeritud mõne teadlasega Tartu ülikoolist, siis see ei laiene automaatselt Tartu ülikooli ametlikuks seisukohaks,“ ütleb Klemm.Klemmi hinnangul on väikesel turul toimetades iga euro arvel. Ta märgib, et ajakirjanduses on nii palga- kui ka digitaliseerimissurve ja mõlemad nõuavad raha.Klemm toob esile, et kasumi vähenemine toob Eesti ajakirjandusele kaasa tõsised mured. „Meediaettevõtte suuremad kulud ja väiksemad tulud toovad pikemas perspektiivis kaasa ajakirjanikele halvemad töötingimused. Sellest tingituna lahkuvad ajakirjandusest võimekamad ja paremad. Odava tööjõuga kaasneb ajakirjanduse suurem korruptsioonirisk ja sisu kvaliteedi langus,“ nendib Klemm.Ta lisab, et ajakirjandusõppe jaoks tähendab see seda, et omavaheline ebakõla tekib ajakirjandushariduse ideaalide ja ajakirjandustöö tegelikkuse vahel. Kaudselt tähendab see seda, et ülikool õpetab liiga kõrgelt haritud töötajaid sektorile, mis seda haritust ei hinda.Kõuts-Klemmi sõnul pole TÜ ühiskonnateaduste instituudil esialgu kavas ajakirjanike töökohtade kahanemise prognoosist lähtudes õppekohtade arvu vähendada. Tänavuseks vastuvõtuks on kohtade arv juba kinnitatud.Ajakirjanduse käibemaksu tõusuga kaasnevad suuremad kulud ja väiksemad tulud toovad pikemas perspektiivis ajakirjanikele kaasa halvemad töötingimused. KollaažMartVõrklaevRagne m Kõuts-Kle mHenry Mölder


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuJärva Teataja toob täies mahus ära Eesti Meediaettevõtete Liitu kuuluvate üleeestiliste, maakondlike ja kohalike lehtede peatoimetajate avalduse, millel on alla kirjutanud 30 peatoimetajat.Poliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse kohta, kodanikuühiskonna aktiivsus ning riigivõimu vastutus ja läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis. Majandusaasta viimati kättesaadavate aruannete põhjal on nii suuremad, üleeestilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad - oma süü on nii Eestist välja voolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatul hinnatõusul. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutses üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval enamik. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu viie protsendi pealt üheksa protsendi peale läheb arvestuslikult maksma umbes saja ajakirjaniku töökoha 850st - see on selle nelja miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda - eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjanduse digipöördesse kui ka rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.Ajakirjandus on missiooniettevõtlus - kogu Euroopas. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus oli 2006. aastal - suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22 protsenti. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolavad Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste ELi liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud kogu Eesti iseseisvuse aja ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või majanduse hetkeseisust.Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi - mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon on riike tagasi hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava koroonapandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka nullprotsendine käibemaksumäär - tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammu õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele viieprotsendilise käibemaksumäära - direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need viis protsenti ja üheksa protsenti; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka nullprotsendilist määra ning nulli ja viie protsendi vahele jäävat määra - ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest.Praeguseks on osa ELi ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike - Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani - kehtestanud nullprotsendilise määra ning enamik riike nullikuni viieprotsendise käibemaksumäära - põhjendused on meil kõigil Euroopas ühesugused.Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele, sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustes - me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse - nende koju, tähelepanuvälja kätte.Maksutõus on paradoksaalne, sest teisalt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ja Ida-Virumaa sotsiaalsed ja majanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.Kutsume üles valitsust ja riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti - millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?Hingame kõik koos korra sisse, veel enne kui astume samme, millest tagasiteed ei ole."VEIKO VESKIMÄEVerstoni juht""Põhjamaades on väärtuspõhised hanked taristu valdkonnas saanud juba normiks. Ka Eesti riik peab minema võimalikult kiiresti sama teed."KALEV ANNOM, VÕRUMAA TEATAJA PEATOIMETAJA PIRET EESMAA, HIIU LEHE PEATOIMETAJA SIIRI ERALA, PÄRNU POSTIMEHE PEATOIMETAJA ERIK GAMZEJEV, PÕHJARANNIKU PEATOIMETAJA ANNA GUDÕM, VESTNIK TARTU PEATOIMETAJA SIRLI HOMUHA, LÕUNA-EESTI POSTIMEHE PEATOIMETAJAPRIIT HÕBEMÄGI, POSTIMEHE PEATOIMETAJA TIIT LÄÄNE, VOOREMAA PEATOIMETAJA MEELIS MANDEL, ÄRIPÄEVA PEATOIMETAJA SERGEI METLEV, RUS.POSTIMEES PEATOIMETAJA ANDREI MOKIJEVSKI, MK-ESTONIA PEATOIMETAJA MERILI NIKKOLO, EESTI EKSPRESSI PEATOIMETAJA URMAS PAIDRE, LÕUNALEHE PEATOIMETAJA RANNAR RABA, TARTU POSTIMEHE PEATOIMETAJA VELI VALENTIN RAJASAAR, ACCELERISTA PEATOIMETAJAHEIKI RAUDLA, ÕPETAJATE LEHE PEATOIMETAJA LIINA RAUDVASSAR, EESTI KIRIKU PEATOIMETAJA KAIRE REILJAN, LÄÄNE ELU PEATOIMETAJA TIIT REINBERG, JÄRVA TEATAJA PEATOIMETAJA HINDREK RIIKOJA, MAALEHE PEATOIMETAJA ÜLO RUSSAK, HARJU ELU PEATOIMETAJA EVA SAMOLBERG-PALMI, VIRUMAA TEATAJA PEATOIMETAJAANDRES SEPP, SAARTE HÄÄLE PEATOIMETAJA KT ANDREI SHUMAKOV, VENEKEELSE DELFI PEATOIMETAJAURMO SOONVALD, EESTI PÄEVALEHE JA DELFI PEATOIMETAJAMARTIN ŠMUTOV, ÕHTULEHE PEATOIMETAJA ÜLLE TAMM, SÕNUMITOOJA PEATOIMETAJA TÕNIS TÕNISSON, RAPLAMAA SÕNUMITE PEATOIMETAJAPOLINA VOLKOVA, DELOVÕJE VEDOMOSTI PEATOIMETAJAHANS VÄRE, SAKALA PEATOIMETAJA


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPÖÖRDUMINEAjakirjandus on missiooniettevõtlus - üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses.Poliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis.Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad - oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutses üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5 protsendi pealt 9 protsendi peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha praegusest 850-st - see on selle 4 miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda - eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse, digipöördesse kui ka rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.Ajakirjandus on missiooniettevõtlus - üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal - on suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22 protsenti. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste Euroopa Liidu liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat.Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi - mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkama saav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0-protsendiline käibemaksumäär - tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üleeelmise valitsuse ajal sammu õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5-protsendise käibemaksumäära - direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5 protsenti ja 9 protsenti; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0-protsendilist määra ning 0 protsendi ja 5 protsendi vahele jäävat määra - ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida Euroopa Liidu ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike - Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani - kehtestanud 0-protsendise määra ning enamik riike 0-protsendise kuni 5-protsendise käibemaksumäära - põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustest - me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse nende koju, tähelepanuvälja kätte.Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname. Loobuge siis juba sellest toetusest ning jätke käibemaks rahule.Kutsume üles vabariigi valitsust ja riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti - millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde anda ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole."Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis."EESTI MEEDIAETTEVÕTETE LIITU KUULUVATE ÜLERIIGILISTE, MAAKONDLIKE JA KOHALIKE LEHTEDE PEATOIMETAJAD


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuKALEV ANNOM, Võrumaa Teataja peatoimetaja; PIRET EESMAA, Hiiu Lehe peatoimetaja; SIIRI ERALA, Pärnu Postimehe peatoimetaja; ERIK GAMZEJEV, Põhjaranniku peatoimetaja; ANNA GUDÕM, Vestnik Tartu peatoimetaja; SIRLI HOMUHA, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetaja;PRIIT HÕBEMÄGI. Postimehe peatoimetaja; TIIT LAANE, Vooremaa peatoimetaja;MEELIS MANDEL, Äripäeva peatoimetaja; SERGEI METLEV, Rus.Postimees peatoimetaja; ANDREI MOKIJEVSKI, MK-Estonia peatoimetaja;MERILI NIKKOLO, Eesti Ekspressi peatoimetaja; URMAS PAIDRE, LõunaLehe peatoimetaja; RANNAR RABA, Tartu Postimehe peatoimetaja;VELI VALENTIN RAJASAAR, Accelerista peatoimetaja;HEIKI RAUDLA, Õpetajate Lehe peatoimetaja;LIINA RAUDVASSAR, Eesti Kiriku peatoimetaja;KAI RE REILJAN, Lääne Elu peatoimetaja; TIIT REINBERG, Järva Teataja peatoimetaja; HINDREK RIIKOJA, Maalehe peatoimetaja; ÜLO RUSSAK, Harju Elu peatoimetaja; EVA SAMOLBERG-PALMI, Virumaa Teataja peatoimetaja;ANDRES SEPP, Saarte Hääle peatoimetaja kt; ANDREI SHUMAKOV, venekeelse Delfi peatoimetaja; URMO SOONVALD, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja;MARTIN ŠMUTOV, Õhtulehe peatoimetaja; ÜLLE TAMM, Sõnumitooja peatoimetaja; TÕNIS TÕNISSON, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja; POLINA VOLKOVA, Delovõje Vedomosti peatoimetaja; HANS VÄRE, Sakala peatoimetajaPoliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ning riigivõimu vastutus ja läbipaistvus on seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis. Nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed tegutsevad majanduslikult kahjumlikult - süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi jms röögatul hinnatõusul. Miinuses või miinuse piiril tegutses üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamik. Valitsuse otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu viielt protsendilt üheksale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha 850st - see on nelja miljoni euro hind. Ajakirjanduses ei ole enam ruumi maksutõusu kulu lugejale edasi kanda - eriti lugejale, kelle side riigiga juba õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel iga päev võitlust peame. Seda teevad nii meie investeeringud ajakirjanduse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.Ajakirjandus on missiooniettevõtlus - kogu Euroopas. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus on sama, mis 2006. aastalca 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22 protsenti. Vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem sumära võtta?Hingame kõik koos korra sisse, enne kui astume samme, millest tagasiteed ei ole."Ajakirjandus on riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud iseseisvas Eestis sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või majanduse hetkeseisust.ma, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste ELi liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesti ajakirjandus riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud iseseisvas Eestis sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidimida haavatum on majandus ja säästlikum raske aja sunnil riik, seda enam hoiab moraali vaba ajakirjandus. See on meid eristanud siirdeühiskondadest Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõigisse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon on riike tagasi hoidnud. Seal on tuntav Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.ELi rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, koroonapandeemia tuules, muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele nullprotsendilist käibemaksumäära - tunnistades konkurentsiprobleemi ja ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis. Eesti kehtestas seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal ajakirjandusele viieprotsendilise käibemaksumäära - direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need viis protsenti ja üheksa protsenti; lisaks lubab direktiiv valikule teenustest ja toodetest ka nullprotsendilist ning nulli ja viie protsendi vahele jäävat määra - ajakirjandus on üks lubatud kategooriatest. Praegu on osa ELi ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike kehtestanud nullprotsendilise määra ning enamik riike nulli- kuni viieprotsendilise käibemaksumäärapõhjendused on kõigil sarnased.Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele, sõltumata tehnoloogilistest eelistustest - trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse nende koju kätte.Maksutõus on paradoksaalne, sest teisalt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ja Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.Kutsume üles valitsust ja riigikogu liikmeid astuma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti - millist Eestit me nende sammudega ehitame; mis on tagajärjed. Kas tõesti tahame vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti eri kohtades ainult selleks, et lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde anda ja sõltumatult meedialt"


Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuEesti Meediaettevõtete Liitu kuuluvate üleriigiliste, maakondlike ja kohalike lehtede peatoimetajad kritiseerivad valitsuskoalitsiooni plaani tõsta ajakirjanduse käibemaksu. Mida raskemad ajad, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus ning sestap ei tohi selle kättesaadavus halveneda.Poliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis.Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad - oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutses üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st - see on selle 4 miljoni euro hind.Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda - eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjanduse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.Ajakirjandus on missiooniettevõtlus - üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal - suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolavad Eestist välja, digihiidude rahakotti.Eesti ja teiste EL liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse.Vastupidi - mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär - tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist.Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammu õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära - direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ning 0% ja 5% vahele jäävat määra - ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida ELi ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike - Norra, Suurbritannia, Iirimaa, Belgia ja Taani - kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära - põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest.Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustest - me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse nende koju, tähelepanuvälja kätte.Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.Kutsume üles Vabariigi Valitsust ja Riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti - millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed.Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.Alla kirjutanud:Kalev Annom, Võrumaa Teataja peatoimetajaPiret Eesmaa, Hiiu Lehe peatoimetajaSiiri Erala, Pärnu Postimehe peatoimetajaErik Gamzejev, Põhjaranniku peatoimetajaAnna Gudõm, Vestnik Tartu peatoimetajaSirli Homuha, Lõuna-Eesti Postimehe peatoimetajaPriit Hõbemägi, Postimehe peatoimetajaTiit Lääne, Vooremaa peatoimetajaMeelis Mandel, Äripäeva peatoimetajaSergei Metlev, Rus.Postimees peatoimetajaAndrei Mokijevski, MK-Estonia peatoimetajaMerili Nikkolo, Eesti Ekspressi peatoimetajaUrmas Paidre, LõunaLehe peatoimetajaRannar Raba, Tartu Postimehe peatoimetajaVeli Valentin Rajasaar, Accelerista peatoimetajaHeiki Raudla, Õpetajate Lehe peatoimetajaLiina Raudvassar, Eesti Kiriku peatoimetajaKaire Reiljan, Lääne Elu peatoimetajaTiit Reinberg, Järva Teataja peatoimetajaHindrek Riikoja, Maalehe peatoimetajaÜlo Russak, Harju Elu peatoimetajaEva Samolberg-Palmi, Virumaa Teataja peatoimetajaAndres Sepp, Saarte Hääle peatoimetaja ktAndrei Shumakov, venekeelse Delfi peatoimetajaUrmo Soonvald, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetajaMartin Šmutov, Õhtulehe peatoimetajaÜlle Tamm, Sõnumitooja peatoimetajaTõnis Tõnisson, Raplamaa Sõnumite peatoimetajaPolina Volkova, Delovõje Vedomosti peatoimetajaHans Väre, Sakala peatoimetaja


Pilguheit roheliste uste taha ehk Kuidas valmivad legendaarsed pontšikudVaikne Pärnu südalinn, kell on 7.45. Avaneb legendaarse Sõõrikukohviku uks ja juhataja Andrus Tomson ütleb naeratades «Tere hommikust!». Tema ja pontšikumeister Ira Frolova on juba tööpostil.See kohvik on Pühavaimu tänaval tegutsenud 1957. aastast. Esmalt pakuti sõõrikuid praegusest asukohast üle tänava pisikeses toas, kus järjekorras seistes võis näha, kuidas sõõrikumasin töötab. Praegusesse asukohta kolis kohvik 1986. aastal. Selles ruumis on sõõrikumasin peidetud roheliste uste taha, klient näeb sealt õnne kombel sisse vaid vilksamisi.Pärnu Postimees saab võimaluse rohelistest ustest sisse astuda. Pontšikumeister Ira Frolova on selles köögis toimetanud üle kümne aasta. Ira paariline, kellega ta vaheldumisi sõõrikuid valmistab, on samas töötanud üle 30 aasta.Hommikul kööki jõudnud, paneb Ira suurde mikserikaussi taina kuus komponenti. Koostisosad ja kogused on aga firmasaladus, mida on jagatud sõõrikumeistrilt järgmisele. Retsept pärineb väga ammusest ajast, selle autorit ei tea juhataja ega pontšikumeistergi.Alguses segab Ira tainast käsitsi, hiljem veidi mikseriga ja jätab siis kerkima. Vahepeal paneb ta pontšikumasina soojenema. 15 liitri õli temperatuur peab kuumenema üle 200 kraadi.Korraga teeb Ira tainasegu nii palju, et sellest saaks kümme kilogrammi sõõrikuid. Ira küpsetamisrekord on 299 kilo rõngakujulisi pirukaid ühe tööpäevaga. Tippmargi püstitas ta Augustiunetuse ajal. «Mina üksinda tegin, masin töötas ilusti, kuid medalit ei antud,» muheleb pontšikumeister.Samal päeval on tööl ka teenindaja Tiia Tamm, kes tõdeb, et see oli hullumeelne päev: järjekord ulatus terve päeva uksest välja. Sõõrikuid saanuks küpsetada rohkemgi, kuid kohvimasin andis suure koormuse all otsad. «Tehnika ei pidanud vastu, inimesed oleksid pidanud küll,» lausub Tiia.Vaiksemal talvepäeval võib juhtuda, et kaubaks läheb vaid paarkümmend kilo pontšikuid.Kunagi tehti sõõrikuid kahe masinaga, kuna nõudlus oli tunduvalt suurem. Praegu piisab ühe aparaadi jõudlusest.Kui õli kuum, tõstab Ira taina masina kohal asuvasse tünni. Kaas peale ja kruviga kinni. Kaane sisse läheb läbipaistev voolik, mille kaudu liigub õhk, mis taina tünnist välja pressib. Kruvi pinget reguleerides saab timmida pontšiku suurust, kuna õhu hulk anumas muutub.Kui tainarõngas tulise õli sisse potsatab, hakkab see karussellil keerlema. Poolel maal keerab labake sõõriku teistpidi. Tiir tehtud, kukub pontšik masinast välja jahtuma.Päeva esimesed sõõrikud aitavad katsetada, kas kruvi on õigesti paika keeratud. Seda võib võrrelda pannkoogiküpsetamisega, kus samuti ei pruugi esimesed koogid just ideaalse kujuga tulla.Ira tõstab metallkaussi ühekorraga kilo jagu ehk umbes 30 pontšikut ja raputab neile tuhksuhkrut. Suhkru pealt kokku siin ei hoita. Juhataja mainib, et nii mõnigi klient küsib enne ostu veel lisa.Sõõrikumeistrile endale maitsevad õhemad pontšikud.«Kui ma veel siin ei töötanud ja sööma tulime sõbrannaga, siis ma kogu aeg vaatasin, et saaksin peenema sõõriku,» räägib ta.Kohviku püsikunded tulevad sõõrikule või pirukale iga päev sõltumata aastaajast või ilmast. Siinses kohvikus on legendaarseid pontšikuid hommikuks söönud ka president Alar Karis.«Teenindaja helistas, et «kus sa oled, president on siin»,» meenutab juhataja ootamatut külaskäiku. «Kantselei direktor oli küll laua varem kinni pannud, aga meie ei viinud seda kohe kokku.»Tomson tõdeb, et ainuüksi pontšikute müügist kohvik ära ei ela. Nii pakutakse sõõrikute kõrval saiakesi ja kringlitellimise võimalust. Aastate jooksul on ringelnud kuulujutte, et legendaarne sõõrikukohvik suleb uksed, kuid need kuuldused pole kunagi tõele vastanud.Mõni minut pärast kella üheksat tulevadki esimesed külastajad, ema ja poeg, kes ostavad sõõrikuid, kohvi ja mahla. Ema tõdeb, et temale seostub pontšikukohvik lapsepõlvega, sestap soovib ta pojalegi sellist mälestust luua.UUS JUHTAndrus Tomson on Sõõrikukohvikut põhitööna juhtinud paar aastat. Tema ja vend said osaluse kohvikus päranduseks oma emalt. Samuti on praegu kohvikuga seotud Tiiu Villa, kes Andruse emaga kahasse seda kohvikut pidas.Ira Frolova küpsetusrekord on299kilogrammipontšikuid päevas.• Sõõrikukohvikule on pakutud pontšikute tegemiseks valmissegu, kuid sellest loobuti: neil on oma salaretsept olemas.• Kui pontšikud on õlikarussellis läbinud pool vahemaast, keerab laba rõngakesed ümber.• Pontšikumeister Ira Frolova ütleb, et seda kella vaatab ta siis, kui on aeg pärast tööpäeva koju minna. • Sõõrikukohvik on Pärnus Pühavaimu tänaval töötanud 1957. aastast.• Pontšikumeister Ira Frolova on rõõmsatujuliselt sõõrikuid valmistanud üle kümne aasta.Rohkem pilte ja video digilehes • Teenindaja Tiia Tamm meenutab, et üks kiiremaid tööpäevi oli Augustiunetuse ajal, kui järjekord püsis kogu päeva.• Tuhksuhkruga ei koonerdata. Mailiis OllinoKristo Niglas


Eesti meediaettevõtete liitu kuuluvate väljaannete peatoimetajad: maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuPoliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ning riigivõimu vastutus ja läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega.Majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed kahjumlikult tegutsevad. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutses üksikute kasumlike ettevõtete kõrval valdav enamik.Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st - see on nelja miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda - eriti sellele lugejale, kelle side juba praegu riigiga õrnaks kipub jääma.Ajakirjandus on missiooniettevõtlus - üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal - suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Euroliidu riikide suutmatus leppida kokku maksureeglites põhjustab ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat.Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjed püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon on riike tagasi hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus on siin kontrolli all hoidnud.ELi rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, et õige samm on lubada ajakirjandusele 0% käibemaksumäära - tunnistades seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis.Eesti kehtestaski üle-eelmise valitsuse ajal ajakirjandusele 5%-lise käibemaksumäära. Tänaseks on mitmed ELi ja ka sinna mittekuuluvad riigid - Norra, Suurbritannia, Iirimaa, Belgia ja Taani - kehtestanud 0%-lise määra ning enamik riike määra 0% kuni 5% - põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.Maksutõus on paradoksaalne, sest valitsus ütleb koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtsad. Kutsume üles vabariigi valitsust ja riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti - millist Eestit me nende sammudega ehitame, mis on nende otsesed ja teisesed tagajärjed.Kas tõesti tahame ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust väljaspool suuri keskusi ja teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi tuua? Rääkida välismaal võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde anda ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?Hingame kõik koos korra enne veel sisse, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.Alla on kirjutanud 30 väljaande peatoimetajad Avaldatakse lühendatult. Pöördumise täisteksti saab lugeda veebist aadressil ohtuleht.ee/ 1086870


Noored kibelevad järjest suurema huviga tööturuleKohe on käes kauaoodatud suvevaheaeg ning nii mõnigi hakkaja noor leiab puhkamise kõrval aega tööle minna. Alaealisele aga iga töö ei sobi. Mida peab tulevane töömesilane ise ning mida alaealist värvanud tööandja arvesse võtma?
Praeguseks 18aastane Sille Nagel Kadrinast leidis töö lihtsasti. Ta nägi 9. klassi lõpus sotsiaalmeedias, et tootmisettevõte Pixner otsib abitöölisi. Piiga kirjutas ettevõttesse, sai paari tunni pärast kõne ning kutse töövestlusele ja võetigi kohe pärast vestlust tööle. "Töö oli pigem füüsiline, kogemus oli väga hea. Oleksin järgmisel aastal tagasi ka läinud, aga tervis ei lubanud tolmu sees töötada," avaldas neiu. Töötamise kogemust peab Nagel väga oluliseks: ta õppis võõraste inimestega suhtlemist ja sai hulga erialaseid puidutöötlemise oskuseid. Töö oli piiga sõnul huvitav ja põnev ning kolleegid väga abivalmid.
Esimene palk kulus piigal enda sõnul päris kiiresti. Küll aga oli väga hea tunne, kui ei pidanud soovitud asja ostmiseks vanemate käest raha küsima. Nüüd lõpetab Nagel 11. klassi ning läheb suveks klienditeenindajana taskuraha teenima.
Kõikidel noortel ei pruugi esimese töökoha leidmine nii kiirelt minna. Maksu- ja tolliameti (MTA) maksuauditi osakonna valdkonnajuht Marc Mälter soovitab vanemal koos lapsega teha eeltööd ehk kontrollida tööandja tausta. Peas peaks süttima punane tuluke, kui töökoht tundub olevat liiga hea, et olla tõsi. Kui näiteks pakutakse lihtsa töö eest kolossaalset palka, tasuta elamist ja kõikvõimalikke muid soodustusi, võib olla tegemist pettusega.
Kui taustakontroll tehtud ja kätte jõuab lepingu sõlmimise aeg, tuleks Mälteri sõnul veenduda, et tööandja on noorega sõlminud kirjaliku töölepingu, kus on fikseeritud nii töötaja kui tööandja õigused ja kohustused, töötasu suurus ning ülevaade tööülesannetest.
Sageli pakutakse noorele esmalt võimalust tööd proovida ja öeldakse, et kui kõik sujub ja noor tööga hakkama saab, makstakse ka raha ja hiljem sõlmitakse leping. Selline pakkumine ei ole seadusega kooskõlas. "Tasuta proovipäevi pole olemas," ütles Mälter ning lisas, et töötaja sobivuse hindamiseks on ette nähtud katseaeg. Ainult Eesti Töötukassa proovitöö teenus, mis kestab ühe päeva ja mille korraldamine käib töötukassa kaudu.
Töötukassa maksis möödunud aastal Lääne-Virumaal alaealise töötamise toetust rekordiliselt 457 noore eest. Meie maakonna suurettevõtja AS OG Elektra juures oli 2022 aastal alaealise töötamise toetusega tööl 26 noort vanuses 13-14 ja 39 noort vanuses 15-16.
"Alaealiste puhul peab kindlasti arvestama, et tegemist on siiski enamuse jaoks esmase töökogemusega ning ei saa eeldada, et neil on samasugused oskused ja teadmised tööülesannete täitmisel nagu täiskasvanutel," sõnas OG Elektra personalijuht Piret Ruusoja. Tema sõnul vajavad alaealised rohkem juhendamist ning teevad kergemaid abitöid, nagu kauba lahti pakkimine või riiulite täitmine.
Ruusoja tõdes, et suvekuude lähenedes on alaealistel OG Elektras töötamise vastu suur huvi. Ühendust võetakse nii e-maili teel kui saadetakse personaliosakonda oma CV koos töösooviga. Ka uuritakse otse, kas ettevõttel on tööd pakkuda. "Üldiselt on meie juures tööl olnud alaealised tublid ja saanud hakkama oma tööülesannetega. Osa noori on isegi korduvalt olnud meie ettevõttes tööl," avaldas Ruusoja.
Eesti töötukassa oskuste arendamise ja karjääriteenuste osakonna noortevaldkonna juht Olav Kerseni sõnul on töötukassas töötuna arvel 800 noort vanuses 16-18. Töötuna saab ennast arvele võtta alates 16-aastane, kui põhikool on lõpetatud või alates 17-aastane, kui põhikool on lõpetamata, sest siis lõppeb koolikohustus.
"Kui noor käib põhikoolis, saab ta ametlikult töötada poole vaheajast," selgitas Kersen. Kui põhikool saab läbi või koolikohustuse iga ületatud, võib noor juba kasvõi terve suve järjest tööl käia ja töötada 8 tundi päevas. Põhikooliõpilane võib päevas teha vähem, seitse tundi tööd.
Alaealiste puhul on päris palju piiranguid. Näiteks ei tohi alaealine teha öötööd, alkoholi serveerida (avamata pakendit võib edasi toimetada ja ladustada), töötada ohtlike masinatega ega ekstreemsetes tingimustes, näiteks töö kõrgustes või külmkambris. Muidu oleks ju väga tore jäätisevabrikus tööl olla. Malevakorraldajad peavad Kerseni sõnul väga täpselt näpuga järge ajama, et noored saaksid teha neile sobivat tööd.
"Tegelikult neid töid on. Ei tasu kinni olla selles, mida ei saa teha," avaldas Kersen ja lisas, et huvitavaid alaealistele sobilikke töid leiab küll. Näiteks tõi ta kaupade komplekteerijad poodides ja ladudes, erinevad tööd seiklus- ja teemaparkides. "Ei ole ainult maasikate korjamine ja riisumine," märkis Kersen.
Karjääriteenuste osakonna noortevaldkonna juht tõi välja, et alaealine ise ei peagi nii täpselt teadma, mis on talle tööl lubatud ja keelatud. See võiks olla lapsevanema ja tööandja vastutus.
Tööle minev noor ja tema vanemad võiksid teada, et ka lapsele ei tohi alampalgast väiksemat palka maksta. "Isegi kui on tükitöö, näiteks maasikakorjamine, siis peab olema tagatud, et alla alampalga tunnitasuks ei tule," selgitas Kersen.
Töötukassa maksab tööandjatele 13- kuni 16aastaste tööle võtmise eest toetust ning selle põhjal on näha, et alaealiste tööhuvi on suur ning see on aastatega kasvanud. "Tahe tööd teha, töökogemust saada ja iseseisvalt raha teenida on noortel päris kõrge," tõdes Kersen.


Eesti arhitektid aitavad Ukrainat orbudele asenduskodude loomisegaTALLINN, 13. juuni, BNS – Sõjalise agressiooni vastu võitlev Ukraina loob juba praegu orbudele asendus- ja perekodude süsteemi ja Eesti toetab sellise süsteemi loomist arhitektuurivõistlusega, mille raames otsitakse peremajade tüüpprojekti parimat lahendust.
Arhitektuurivõistlust korraldavad Eesti Rahvusvahelise Arengukoostöö Keskus (ESTDEV), Eesti Arhitektide Liit ja kultuuriministeerium. Peremajade formaat pakub orvuks jäänud Ukraina lastele võimaluse elada kuni kaheksakesi koos asendusvanemaga kaasaegses väikemajas. Arhitektide liidule on oluline pakkuda Ukrainale abi, milleks on meie teadmised kvaliteetse puitarhitektuuri ja lapsesõbraliku keskkonna loomisel.
ESTDEV-i Ukraina ehitusprojektide juhi Tarmo Needo sõnul Eesti on asunud toetama Ukrainat nii sotsiaalhoolekande süsteemi ümberkorraldamisel kui ka peremajadele parima arhitektuurse lahenduse leidmisel ja nende valmis ehitamisel.
"Arhitektuurivõistluse tulemusena sündiv peremaja tüüpprojekt peaks nutikalt ühendama Eesti parimad oskused ruumiloomes ja kogemuse asenduskodude süsteemi ülesehitamisel,“ ütles Needo.
"Lisaks uuenenud peremaja kontseptsioonile on Ukraina kontekstis oluline ka avaliku võistluse formaadi kasutamine. Eesti avaliku sektori pikaajaline kogemus tellida uued hooned läbi avalike arhitektuurivõistluste näitab, et just nii saame parima võimaliku arhitektuurilahenduse ning ühtlasi on see ka tõhus meetod võimaliku korruptsiooni vältimiseks,“ ütles Eesti Arhitektide Liidu president Andro Mänd.
Arhitektuurivõistlusel otsitakse kõrgetasemelise arhitektuuriga puithoonet, mida oleks võimalik toota tehases ning kohandada erinevatele tühjadele kruntidele. Tüüpprojekt tutvustab juba Eestis aastaid kasutusel olevat pedagoogilist lähenemist hubase väikese peremaja näol. Tavapärasesse elupiirkonda rajatavad peremajad sulanduvad kesklinliku miljööga ja ei mõju suurte muust elukeskkonnast eraldatud institutsionaalsete lastekodu kompleksidena. Peremajas peab olema tagatud ka ligipääs ja kasutusmugavus erivajadustega pereliikmetele.
Arhitektuurivõistlusel osalemiseks on kohustuslik kaasata tüüpprojekti loomisse ka Ukraina arhitekte ehk võistlusele tuleb esitada ideekavand, mis on valminud Eesti ja Ukraina arhitektide ühistööna.
"Ühelt poolt aitab see toetada erialaselt Ukraina arhitekte, teiselt poolt aga annab sisendi kohaliku konteksti ja ruumikultuuri paremaks tunnetamiseks. Võidutöö puhul on Ukraina koostööpartneri kaasamine oluline ka ehitusloa saamise ja autorijärelevalve teostamise seisukohalt,“ sõnas kultuuriministeeriumi arhitektuuri- ja disaininõunik Johanna Jõekalda.
Konkursitööde esitamise tähtaeg on 11. juulil. Võistluse žüriisse kuuluvad ESTDEV-i poolt Tarmo Needo, Eva-Maria Liimets ja Anna Silem, kultuuriministeeriumi poolt Johanna Jõekalda, EAL-i poolt Andro Mänd ja Siiri Vallner, Ukraina Arhitektide Liidu poolt Olena Oliynyk. Võistlustingimused on kooskõlastatud Ukraina Arhitektide Liiduga.
Võistluse preemiafond on 20 000 eurot, fondi rahastavad kultuuriministeerium, ESTDEV ja Thermory.
Arhitektuurivõistlus on osa suuremast koostööst kultuuriministeeriumi ja ESTDEV-i vahel, mille eesmärk on tagada Ukraina ülesehitamisel Davosi kvaliteetse ruumikultuuri põhimõtete järgimine. Ülesehitustööde käigus loodav keskkond peab sisaldama ka kultuurilisi kihistusi ja looma uut väärtust.
Tallinna toimetus, +372 610 8866, sise@bns.ee
Baltic News Service


VIDEO | Mart Helme emotsionaalne kõne: “Eesti lapsed ongi meie tuleviku tasakaalus eelarve ja meie tuleviku tööjõud”Kui sündivus jätkab Kaja Kallase valitsuse poliitika tulemusel langustrendiga, siis pole tuleviku pärast mõtet muretseda, sest Eesti rahvusriik ja eestlased rahvana hääbuvad, hoiatab EKRE aseesimees Mart Helme.
“Siin räägitakse majandusest ja rahast ja sellest ja teisest ja kolmandast. Aga ma räägiks lastest. Mul on olnud õnn, privileeg üles kasvatada kuus last. Ma mäletan, kui sündis mu esimene laps, tütar Triin. Olid teised ajad. Sõle puiesteel, tol ajal Marxi puiesteel sünnitusmaja, nagu teda nimetati tol ajal, üheksanda korruse nurgapalati aknast näidati mulle seda pisikest pambukest. Ma seal all koos paljude teiste isadega, kes imetlesid oma pambukesi, mida sealt kuskilt aknast näidati. Tundsin sügavat härdumust ja õnnetunnet. Ja kui ma last esimest korda nägin ja sülle võtsin, siis ta oli kahtlemata maailma kõige ilusam laps.
Ma arvan, et need, kes on midagi taolist kogenud, võivad täpselt sedasama öelda: “See on maailma kõige ilusam laps! See on kõige armsam laps!” Ja kui mõned aastad hiljem sündisid mu kaksikud – Martin on siin saaliski praegu –, siis ma mäletan seda väga seda väga ärevat ööpäeva. Sünnitus kestis kogu ööpäeva ja ma olin tõsiselt mures nii ema kui laste ellujäämise pärast. Ja kui see kõik mööda sai ja kõik olid elu ja tervise juures – see kergendustunne ja see õnnetunne, kui lapsed koju jõudsid! Nad olid terved, armsad, ilusad. Ma peaks ütlema, et ma kõndisin nagu pilvedel. Ja kui ma nägin esimest korda Moonika poega, kes oli pisikene poisikene, kui me kokku saime, siis me klappisime esimesest hetkest peale ja klapime tänase päevani. Siis sündis meie ühine poeg. Imeilus aprillipäev, sai minna palatisse, sai olla koos emaga, vastsündinuga. Need on mälestused, mis elavad kauem, kui inimene mäletada suudab. Kõige lõpuks loomulikult meie väike tütrekene, kes nüüd on juba suur tüdruk.
Miks ma seda räägin nii pikalt? Ma räägin seda nii pikalt selle pärast, et lapsed ei ole statistilised ühikud. Nad on elusolendid. Ma esitan muide ka ühe küsimuse kõigile, kes meid kuulavad praegu ja kes räägivad siin midagi tasakaalus eelarvest ja majandusest ja tööjõust. Kulla sõbrad! Kui meil, 101-l siin saalis oleks üks laps rohkem, siis meil oleks Eestis 101 last rohkem. Ja kui te räägite siin tasakaalus eelarvest, siis see ongi meie tuleviku tasakaalus eelarve, siis see ongi meie tuleviku tööjõud. See on meie eesti keel. See on meie eesti meel. See on eesti kultuur. See on eesti mälu. See, aga mitte ukrainlased või venelased või neegrid või asiaadid. Nemad ei ole see see. See 101, mis oleks üks laps meile kõigile peresse lisaks, oleks see, mida meil on vaja teha meie rahvuskehandi, meie riikluse, meie keele ja kultuuri hoidmiseks.
Küsige kõik endalt: kas me oleme tões ja vaimus seda teinud või valmis seda tegema? Ma arvan, et väga paljud peavad ütlema, et ei ole. Olud on olnud niisugused või see ja teine-kolmas. See on ju see, mille kohta siin liberaalid ütlevadki, …et naised pole sünnitusmasinad ja EKRE tahab, et naise koht oleks pliidi ja rusika vahel – ei taha! Moonika on siin saalis ja ta võib kinnitada, et ta ei ole kunagi olnud rusika ja pliidi vahel. Ta on alati olnud armastatud. See kõik on vale ja selle valega peidetakse tegelikult seda, mida teenib kogu see liberaalne front: rahvusriikide hävitamist, Herbert Marcuse ja kõikide nende teiste tegelaste stsenaariumite järgi ja kõikide nende Soroste ja muude rahastamismudelite ja projektide ja programmidega, kogu selle ajupesuga, kogu selle homopropagandaga, vikerkaarelippudega ja muu jälkusega. Ma ütlen täiesti ühemõtteliselt – jälkusega.
Esitan veel ühe küsimuse. Aga missugustest võlgadest te räägite, mis jäävat meie lastele, kui me ei ole vastutustundliku finantspoliitika viljelejaid. Missugused võlad? Kelle võlad? Nende võlad, kes tulevad siia elama pärast eesti rahvast. Aga miks see meie mure on? Aga miks on minu mure, et mingid venelased ja ukrainlased, kes siia elama tulevad, maksavad selle riigi võlgu, kui see riik üldse eksisteerib veel.
Ja siis loomulikult see julgeolek. Oi, julgeoleku nimel on seda kõike vaja! Kallid sõbrad! Iga aastaga jääb vähemaks neid eesti poisse, kes lähevad kaitseväkke, sest iga aastaga jääb vähemaks neid sündinud numbreid – ütleme nii, väga halvasti kõlab –, kes on aasta vältel sündinud ja kasvanud sellesse vanusesse, et nad peaksid minema kaitseväkke.
Ja lõppude lõpuks – miks peaks käputäis eesti poisse kaitsma neid sadu tuhandeid võõrsilt siia tulnuid, kellel ei ole sooja ega külma sellest, mis riik see õieti on, mis keelt siin räägitakse, mis ajalugu siin on, kes ei tea mitte midagi Kalevipojast, Lembitust, Kreutzwaldist, Faehlmannist ja nii edasi ja nii edasi. Neid ei huvita. Kõik see, millega te põhjendate selle eelnõu läbisurumist, on võlts, vale, eesti rahva vaenulik. See on pettus täpselt nii, nagu on pettus see, millega on see valitsus võimule saanud. Pettusega on meile toodud siia Eesti 200. 200 aasta pärast, Eesti 200, selle poliitikaga ei ole siin mingit Eestit enam. Mitte mingit Eestit ei ole. Ja ei ole ka Reformierakonda. On da ztrastvui, või ma ei tea, mis asi.”


USA hoiatas Ugandasse reisimise eest seoses LGBTQ-vastase seadusegaKAMPALA, 13. juuni, AFP-BNS – Ühendriigid uuendasid oma reisihoiatust Uganda kohta, kus läinud kuul võeti vastu ülimalt karm LGBTQ-vastane seadus, teatas USA välisministeerium.
Ministeerium tõi esmaspäeva õhtul avaldatud uuenduses välja ohud, mida kujutavad kuritegevus, terrorism ja uus LGBTQ-vastane seadus.
Seadus "tekitab ohu, et LGBTQI+ isikud ja neid, keda sellisena tajutakse, võidakse seaduse alusel sihikule võtta ja eluks ajaks vangi või surma mõista", märgitakse avalduses.
President Yoweri Museveni allkirjastas seaduse 29. juunil, pälvides sellega inimõiguslaste, ÜRO ja LGBTQ aktivistide, aga ka lääneriikide terava hukkamõistu.
Seadust peetakse kõige karmimaks omalaadseks maailmas, muu hulgas näeb see ette surmanuhtlust "homoseksuaalsuse eest raskendavatel asjaoludel", aga ka kuni eluaegset vanglakaristust samasooliste suhete eest.
"LGBTQI+ inimesed, või inimesed, keda nendeks peetakse, võivad olla silmitsi ahistamise, vangistuse, väljapressimise ja vägivallaga," teatas USA välisministeerium. Samuti hoiatas ministeerium, rünnakuid võivad korraldada ka "isehakanud korravalvurid".
USA president Joe Biden kutsus mais Ugandat seadust otsekohe tühistama ja ähvardas vastasel juhul abi ja investeeringud riigis peatada.
AFP – Baltic News Service


EN: Eesti on täitnud 73 protsenti korruptsioonivastastest soovitustestTALLINN, 13. juuni, BNS – Euroopa Nõukogu juures asuva korruptsioonivastase riikide ühenduse hinnangul on Eesti saanud rahvusvaheliste soovituste täitmisega hästi hakkama, kuna on täitnud nendest 73 protsenti.
Viieteistkümnest soovitusest üksteist on ellu viidud täielikult, ülejäänud neli soovitust on seni täidetud osaliselt. Hindamise käigus tõsteti Eesti puhul esile ministrite ja poliitiliste nõunike lobistidega kohtumiste avalikustamist ning lobikohtumiste reeglite loomist. Samuti leidsid tunnustust huvide konflikti vältimise reeglid ja nende täitmiseks vajalik nõustamine ministritele ja nende nõunikele.
Justiitsministeeriumi analüüsitalituse juhataja Mari-Liis Sööt ütles, et viienda hindamisvooru järel on hea tõdeda, et Eesti korruptsiooni ennetamise näitajatega ollakse rahul. "Rahvusvahelisi soovitusi oleme täitnud 73 protsendi ulatuses – see kinnitab, et Eesti on riik, mis pingutab korruptsiooni ennetamise ja läbipaistvuse suurendamise nimel. Läbipaistvus ja usaldus riigi vastu on olulised Eesti turvalisuse pandid,“ lausus Sööt.
„Võrreldes eelneva hindamisvooruga on Eestis hakatud tähelepanu pöörama poliitiliste nõunike huvide deklareerimisele. Eraldi toodi välja ka selged huvide konflikti vältimise reeglid politsei- ja piirivalveametis, kus pingutatakse korruptsioonialase teadlikkuse suurendamise ning võimalike korruptsiooniriskidega arvestamise nimel,“ lisas Sööt.
Kuigi korruptsioonivastase võitluse hindamine ametlikult lõppes, ootab Euroopa Nõukogu Eestilt veel aeg-ajalt teavet ülejäänud soovituste täitmise kohta, mis on rahvusvahelise ühenduse hinnangul seni täidetud osaliselt.
Justiitsministeeriumi analüüsitalituse juhataja kinnitusel tuleb korruptsiooni ennetamise nimel pingutada edaspidigi. „Rahvusvahelised hindajad tõid välja, et Eestilgi on oluline tööalasest rikkumisest teavitaja kaitse seadus vastu võtta. See on praegu kooskõlastusringil. Samuti peame edaspidi selgitama ministrite töökohajärgsete piirangute ulatust, et ennetada avalike positsioonide kasutamist erahuvides,“ rääkis Sööt.
Tallinna toimetus, +372 610 8814, sise@bns.ee
Baltic News Service


Twitteri paljastused: FBI nõudis sotsiaalvõrgult Ukraina heaks ajakirjanike tsenseerimist Ameerika Ühendriikide Föderaalne Juurdlusbüroo nõudis Twitterilt kontode tsenseerimist, mis büroo sõnul levitasid "Venemaa väärteavet". Tsenseeritavate hulgas oli mitu Kanada ja USA ajakirjanikku.
Peale Twitteri omandamist andis uus omanik Elon Musk mitmetele ajakirjanikele ligipääsu ettevõtte varasemale sisesuhtlusele, millest paljastus ulatuslik ja kõikehõlmav USA föderaalsete valitsusasutuste ning sotsiaalvõrgu tsensuurialane koostöö, vahendab Breitbart.
2022. aasta 27. mail saatis FBI eriagent Aleksandr Kobzanets Twitterile Ukraina Julgeolekuteenistuse (SBU) poolt koostatud nimekirja sotsiaalvõrgustiku kontodest. Kobzanetsi sõnul "kahtlustas SBU neid kontosid hirmu ja väärteabe levitamises".
Kirjale oli lisatud SBU koostatud ülevaade, milles nõuti Twitterilt "võtta kiiresti kasutusele meetmed nende kontode blokeerimiseks ja anda meile [SBU] nimetatud kontod registreerinud kasutajate andmed".
Kui Twitter oleks osutatud nõudmisele vastu tulnud, siis oleks SBUle antud üle kasutajate – sealhulgas ajakirjanike – telefoninumbrid, sünniajad ja e-posti aadressid.
Toonane Twitteri usalduse ja turvalisuse osakonna juhataja Joel Roth lubas nimekirjas olevad kontod üle vaadata, kuid mainis sealjuures murelikult, et SBU peab lääneriikide ajakirjanikke väärteavet levitavateks agentideks.
Roth osutas, et nimekirjas on Põhja-Ameerika riikide ajakirjanikke (nt Kanada ajakirjanik Aron Mate) ja lubas, et Twitter vaatab, kas tegu pole sotsiaalvõrgu kasutusreeglite rikkumise ning robotitega.
"Üldiselt siiski, ehtsad uudisteallikad ja reporterid, kes kajastavad konflikti Venemaa seisukohast lähtudes, tõenäoliselt meie reegleid ei riku. Seda juhul, kui ei leita muud konteksti, mis lubaks arvata, et tegemist salajase või pettuse eesmärgil toimuva koostööga, mille üheks osapooleks on Venemaa valitsus," kirjutas Roth. "Kui teil on selle kohta rohkem teavet, siis on see teretulnud ja rõõmuga vastu võetud."
Ukraina kasuks on kasutajaid tsenseerinud ka Facebook.
Ajakirjanike tsenseerimine on üheselt sõna- ja ajakirjandusvabaduse rikkumine ning eriti skandaalseks teeb selle asjaolu, et FBI nõudis seda Twitterilt võõrriigi soovil.
Toimetas Karol Kallas


Soome maksuametilt karm hoiatusSoome maksuamet hoiatab, et maksuameti nimel levib mitmeid erinevaid maksutagastust lubavaid petusõnumeid.
Maksuasjadega seotud kelmusteated on maksumaksjaid piinanud juba pikemat aega ning juulis laekuvad maksutagastused on petturid veelgi aktiivsemaks muutnud, vahendab Iltalehti.
Petuteateid saadetakse nii e-posti kui tekstisõnumiga. Seal palutakse klõpsata lingil, misjärel küsitakse kliendilt panga- ja isikuandmeid.
Maksuameti turvalisuse ja riskijuhtimise direktor Samuli Bergström juhendab maksuameti bülletäänis, et petusõnumites olevatele linkidele ei tohi vajutada ning kirjad tuleb koheselt kustutada.
Mõned uued petusõnumid näevad välja üsna ehtsad, seega peavad kliendid nüüd olema ettevaatlikud ja tähelepanelikud. Oluline on meeles pidada, et meie saadetud sõnumid ei sisalda kunagi linke, ütleb Bergström.
Lisaks sõnumitele on petturid loonud internetis ehtsa välimusega veebilehti, mis ilmuvad Google’i otsingumootoris. Google’i otsingu asemel juhendab Bergström maksuameti kliente Omaverosse minema, sisestades teenuse aadressi otse brauseri aadressiväljale.
Suvised maksutagastused makstakse välja 3. juulil. Kui kliendi maksuotsus on valminud, saadab Maksuamet kliendile maksuotsuse, kus on näidatud võimalike tagastatavate või juurdemaksete summa.
Maksuotsus ilmub Omaverosse ning lisaks saadetakse kliendile e-kirjaga meeldetuletus, kui tal on aktiveeritud elektrooniline suhtlus ametiasutustega ehk Suomi.fi sõnumid. Kui ei, siis saadetakse maksuotsus ka paberil kirjaga koju.
Mida teha, kui said petukirja?
Kustutage sõnum kohe ja ärge avage selles olevaid linke.
Kui tegite vea ja edastasite krediitkaardi andmed, sulgege kaart viivitamatult, helistades oma panka või pöördudes kaardi väljaandja poole.
Kui sisestasite kogemata oma internetipanga koodid, võtke ühendust oma panga teenindusnumbriga ja sulgege koodid.
Kui tegite eksikombel kahtlase makse, võtke kohe ühendust oma pangaga.
Kui edastasite kogemata oma krediitkaardi andmed või internetipanga koodid, võisite sattuda pettuse ohvriks. Kui olete esmalt oma pangaga ühendust võtnud, teatage kuriteost politseile. Samuti tuleks teatada pettuse katsetest.
Allikas: Maksuamet


Küsitlus: kümnendik leedulasi on kaotanud petturite tõttu rahaVILNIUS, 13. juuni, BNS – Kümnendik Leedu elanikke (11 protsenti) tunnistab, et on sattunud kelmuste ohvriks ja kaotanud seeläbi raha, selgus SEB panga tellitud uuringust.
Küsitluse tulemuste kohaselt teadis rohkem kui veerand (28 protsenti) vastajaist oma pereliikmete, sõprade ja tuttavate seas mõnd petturi ohvrit ning 43 protsenti vastajatest ütles, et petturid tüssasid neid isiklikult või kannatasid nende lähikondsed.
SEB panga juhatuse liige, seire- ja ennetusteenistuse juht Vilija Nausėdaitė nentis, et selles valdkonnas peab jätkama elanikkonna rahandus- ja digikirjaoskuse arendamist.
Uuringu viis aprillis SEB panga tellimusel läbi Norstat LT. küsitleti tuhandet inimest vanuses 18–74 aastat.
Baltic News Service


Mees kaotas politseinikuna esinenud kelmile tuhandeid eurosidTALLINN, 13. juuni, BNS – Politseisse pöördus 69-aastane Narvas elav mees, kes kaotas politseinikuna esinenud kelmile 12 000 eurot.
Mehele helistas väidetavalt politseiametnik, kes kõne ajal ühendas ta väidetavalt Swedbanga töötajaga.
Kelmid kasutasid arvutitarkvara AnyDesk ja said ligipääsu kannatanu arvutile, kuhu too sisestas kelmidel juhiste järgi oma PIN-koodid.
Kelmusega tekitatud kahju on 12 000 eurot.
Tallinna toimetus, +372 610 8852, sise@bns.ee
Baltic News Service


Desojaamade idufirma panustab uuele ideele. “Sellist lahendust ei olnudki maailmas”Saates käis Riho Antsmäe (vasakult esimene)Cleanhand
PRO tellijale
Ärigeeniuse saates “Ärikäik” külas käinud Cleanhand OÜ juht Riho Antsmäe tunnistas, et ootamatu kriis sai ettevõttele oluliseks investoriks.
Kuula: Ärikäik #13 — Kuidas Zäpi loojad kriisist uue äriga välja tulid?
Antsmäe rääkis värvikalt sellest, kuidas nende ettevõte jõudis pealtnäha täiesti ootamatu kannapöördega desinfitseerimisjaamade juurest asjade internetti arendama. “See oli nagu tõeline 1960ndate Chicago,” meenutas ta väikese tiimiga 2000 jaama teenindamist. “Meeletu anarhia oli, kõned tulid sisse kõik karjusid et kohe tuleb mupo sisse ja paneb meie keskuse kinni.”
Ometi saadi sellega hakkama ning raskustest võrsunud idee viis nad uue leiutise, patendi ning investoriteni. Kuigi tehnoloogia ei ole odavam, aitab see Antsmäe sõnul tohutult tühja ristlemist vähendada.  “Ma tihtipeale ei saa aru, miks öeldakse, et see sensor on kallis,” arutles ta. “Kas see rumal protsessijuhtimine on siis odavam või?”
Kriisiaegne buum ja anarhia
Antsmäe sõnul on Cleanhandi tegevus algusest peale keskendunud suurema ühiskondlike probleemide lahendamisele. “Vaata, kui palju on ristnakkumist,” kirjeldas ta esimest neist, mida ettevõte lahendama hakkas. Lasteaiast kantakse haiguseid läbi kodu töökollektiividesse, toidukohtades söövad paljud pesemata kätega baktereid sisse. Nii algaski desojaamade arendus.
“Ma rõhutan, et see oli enne koroonat,” tõi Cleanhandi juht välja. Algus kujunes raskeks ning ainus lootus oli koostöö perearstikeskuste ja teiste sarnaste kohtadega. Koroona tõi Zäpi brändi aga järsult esile ning ettevõtjale tundus, nagu oleks tegemist jackpotiga. “Selle aja käisin ma esinemas ja vastamas, kuidas ma seda ette teadsin,” meenutas ta.
Zäp suutis toona seitsme inimese toel terve Eesti ära teenindada. Jaamasid oli kokku üle 2000. “Sattusime jubedatesse raskustesse nende jaamade teenindamisega,” tunnistas Antsmäe. “Lennukitega toodi kanistreid Hiinast otse, korruptsiooni polnud aga garaaži taga kuskil sai neid värisevate kätega võetud ja laiali viidud. See oli nagu tõeline 1960ndate Chicago.”
“Saime kuidagi hakkama, meil oli leping Rimiga, pidasime sellest kinni ja olen üliuhke selle üle,” kinnitas Cleanhandi juht siiski. “Olen palju parem kriisijuht, see oli meeletu kiirkursus, kuidas sellest välja tulla, et tahmane ei oleks pärast.”
Mõru maigu saanud äri andis uue suuna
Samas hakkas ta mõistma, et äri ei arene nii, nagu ta oleks soovinud. “Numbrid olid jube head, aga mõtlesin, et see ei ole õige,” arutles Antsmäe. Kuna iga “taksojuht” hakkas sama asjaga tegelema, muutus vana ärisuuna jätkamine mehe arvates riskantseks. “Seda kõik keelavad mul öelda, aga koroona oli meil vahepeal tubli investor,” tõi ta siiski välja positiivse.
“Kuna koroona oli negatiivne, oli ka meie teenus selline. Pandi tempel külge, et küll me teist kunagi lahti saame,” lisas Antsmäe. “Pidin pidevalt tegelema sellega, et ma ei ole paha poiss, vaid probleemi lahendaja.” Sellest negatiivsest foonist soovitigi välja saada.
“Meeletu anarhia oli, kõned tulid sisse kõik karjusid et kohe tuleb mupo sisse ja paneb meie keskuse kinni,” meenutas Antsmäe pingelisi olukordi. Sellest hakkas kooruma uus probleem, mida oli vaja lahendada. Nii arendati desojaamade akude juurde sensor, mis puhastusvahendi tasemest aru andis. Õige pea jõuti leiutisega ka Tehnopoli kiirendisse.
Ehitavad asjade internetti
“Kolme kuu pärast sain jaamalt esimese sõnumi: hallo, olen tühi, tule täitma,” sõnas Antsmäe. “See oli nagu oma lapse kõne teiselt poolt maakera.” Lahedus oli aga üles ehitatud aga vanamoodsale GSM-sidele.
“Meid pandi tuppa kinni ja öeldi, et enne välja ei tule, kui skaleeritav lahendus on olemas,” rääkis Cleanhandi juht kujundlikult. Insenerid saidki maha nutipatareiga, mis loeb seadme seest signaale ja saadab sinna, kuhu vaja. Patenditaotlus läks teele juba 2021. aastal. “Üllatus, ei olnudki mingit sellist lahendust maailmas pakkuda.”
“See patarei on olnud väga suur uste avaja asjade interneti kasutajate maailma kinnisvara valdkonnas,” märkis Antsmäe. Avanenud ukseks kujunes kinnisvarahaldus. “Me ei teadnud enne GSM mooduli tegemist, et selles valdkonnas selline probleemide hulk on,” muljetas ta. Suitsuandurid, paberidosaatorid ja paljud teised seadmed oleks kaugloetavana kasulikumad.
Sisuliselt tegeletakse asjade internetiga. “Kui mingi laager tööstuses hakkab undama, siis ta ka kohe puruneb,” tõi mees elulise näite. Sel puhul jääb liin kohe seisma. Andurid teatavad toimuvast aga ennetavalt.
Uus ja vana bränd ühe firma all
Samal ajal jätkab ka Zäp reorganiseeritult tööd. “Tegelikult tegime sensoreid ka Zäpi ajal, aga kui läksime kuskile rääkima, siis küsiti, et kuidas teil desomeestel läheb,” meenutas Antsmäe. “See viskas ära ja tegime teise brändi.”
Nüüd on firmal kaks ärisuunda, kusjuures uus iBiot tegeleb sensoritega. Zäp on aga testimisplatvorm ja edasimüüja. Antsmäe lisas, et Zäpi käive kasvab juba viimased pool aastat 15 protsenti kuus.
iBioti põhiliseks eeliseks saaks aga see, et andurite abil on kinnisvarahalduse ning muude sarnaste aladega tegelevatel firmadel vähendada tühisõite väga suures ulatuses. Kui neid 50 protsenti vähendada, siis võib ka sensori eest ka maksta, pakkus Cleanhandi juht. “Ma tihtipeale ei saa aru, miks öeldakse, et see sensor on kallis,” arutles ta. “Kas see rumal protsessijuhtimine on siis odavam või?”
Päevast päeva tehakse uskumatuid rumalusi
Sel moel tasuvad andurid end ära aastaga. “Me teeme päevast päeva uskumatuid rumalusi, kuigi tehnoloogia on juba olemas,” kritiseeris Antsmäe vanamoodsaid töökorraldusi. Tarbija peab need teenused niikuinii tasuta saama, aga lõpuks maksab ta kõik need ikkagi läbi äride kinni.
Samuti peab Antsmäe tehnoloogiat roheliseks, sest tühisõitudega koos väheneb ka saaste. “Inimesed on mugavad, pole veel üleujutusi, päris kriisi, kliimaimmigratsiooni,” põhjendas ta ühiskonna vastumeelsust uut tehnoloogiat rakendada ning kirjeldas vananenud mõtteviisi. “Aga see koristaja niikuinii käib seal – aga kas ta üldse peaks seal käima, istuma rooli, käivitama auto?”
Järgmise väljakutsena nägi Antsmäe jäätmemajanduse digitaliseerimist. Veokite tühisõidud on suur mure, samas jõuab ületäitunud prügikastidest prügi ka loodusesse “See on nii suur probleem,” märkis ta. “Sisuliselt homme saaks me miljoneid kilogramme süsinikku vähendada sellega, et digitaliseeriks jäätmeveo, mis praegu 16 aastat vana seaduse peal töötab.”
Sellega tegeleb Antsmäe enda sõnul, et laiemat ühiskonda puudutavaid kitsaskohti lahendada. “Äri ajada äri pärast, seda ma olen piisavalt ajaloos teinud, enam ei tee,” lajatas ta. Milline on ettevõtte traditsioon, mille Antsmäe sooviks taaselustada? Kuula ise saatest.


Peatoimetajad: Kaja Kallase valitsuse maksureform kasvatab propaganda ja väliskanalite mõjuEesti Meediaettevõtete Liitu kuuluvate üleriigiliste, maakondlike ja kohalike lehtede peatoimetajate avaldus.Poliitilise võimu vaheldumine, opositsiooni kriitika valitsuse suunas, kodanikuühiskonna aktiivsus ja riigivõimu vastutus ning läbipaistvus on üheselt seotud vaba ja riigist sõltumatu ajakirjanduse tugevusega. Ebavõrdse konkurentsi kiuste on Eesti ajakirjandusvabadus ja -kvaliteet maailma absoluutses tippklassis. Viimati kättesaadavate majandusaasta aruannete põhjal on nii Eesti suuremad, üleriigilist ajakirjandust arendavad meediaettevõtted kui ka kohalikud ajalehed majanduslikult kahjumlikult tegutsevad - oma süü on nii Eestist väljavoolaval reklaamirahal, kohatul riigiabil ja keelatud konkurentsil kui ka paberi ja muude sisendhindade röögatus hinnatõusus. Ühtmoodi miinuses või miinuse piiril tegutsesid üksikute kasumlike meediaettevõtete kõrval valdav enamus. Valitsuskoalitsiooni otsus tõsta ajakirjanduse käibemaksu 5% pealt 9% peale läheb arvestuslikult maksma umbes 100 ajakirjaniku töökoha tänasest 850st - see on selle 4 miljoni euro hind. Erinevalt luksusautodest ei ole ajakirjanduses ruumi maksutõusu kulu lugejale enam edasi kanda - eriti sellele lugejale, kelle side juba täna riigiga õrnaks kipub jääma, ent mille säilimise nimel me iga päev võitlust peame. Seda tööd teevad nii meie investeeringud ajakirjandusse digipöördesse kui rindereporterid Ukrainas, kes sealse sõja vahetut mõju Eesti julgeolekule on aidanud sedastada.Ajakirjandus on missiooniettevõtlus - üle kogu Euroopa. Kes tahab kvaliteeti hoida, teeb mööndusi tulemuslikkuses. Eesti ajakirjanduse reklaamituru suurus tammub samas kohas, kus 2006. aastal - suurusjärgus 100 miljonit eurot. Reklaami müügilt maksavad väljaandjad käibemaksu muuseas hariliku määra järgi, mis on pärast maksutõuse 22%. Senise vähendatud määra järgi maksavad eestimaalased tellimuste eest. Ülejäänud reklaamituru kulutused, kordades suurem summa, voolab Eestist välja, digihiidude rahakotti. Eesti ja teiste EL liikmesriikide suutmatus leppida kokku maksureeglites, mis maksustaks nende tulu seal, kus see teenitakse, on põhjustanud ebavõrdset konkurentsi juba 15 aastat. Samas on Eesti ajakirjandus Eesti riigikaitsesse ja ühiskonda panustanud läbi kogu Eesti iseseisvuse ja seda sõltumata riigieelarvelistest võimalustest, reklaamiturust või Eesti majanduse hetkeseisust. Oleme olnud solidaarsed Eestiga igal hetkel ja teinud oma tööd. Me ei saa ajutiselt sulgeda toimetusi, konserveerida oma inimesi, servereid või trükipresse. Vastupidi - mida haavatum on majandus ja säästlikum raskete aegade sunnil riik, seda rohkem hoiab moraali vaba ajakirjandus. Vaba ja hakkamasaav ajakirjandus on hoidnud ühiskonnal purjeid püsti iseseisvuse taastamisest saadik. See on meid eristanud mitmestki siirdeühiskonnast Kesk- ja Ida-Euroopas, kus võimukoridoride kõikidesse nurkadesse valgus ei pääse ning korruptsioon ja stagnatsioon riike tagasi on hoidnud. Neis riikides on tuntav ka Venemaa propaganda mõju, mida Eesti ajakirjandus siin kontrolli all on hoidnud.Euroopa Liidu rahandusministrid otsustasid 2021. aastal, laastava COVID-pandeemia tuules, et õige samm on muuta käibemaksudirektiivi, et lubada ajakirjandusele sisse seada ka 0% käibemaksumäär - tunnistades seda seni lahendamatut konkurentsiprobleemi ja teisalt ajakirjanduse kriitilist rolli meie kultuuriruumis, meie arusaamas riigi ja kodanike suhete tasakaalupunktist. Eesti tegi seetõttu üle-eelmise valitsuse ajal sammus õiges suunas ja kehtestas ajakirjandusele 5% käibemaksumäära - direktiiv lubab kahte vähendatud määra hariliku määra kõrval ning Eestis on need 5% ja 9%; lisaks lubab direktiiv teatud valikule teenustest ja toodetest ka 0% määra ja 0% ja 5% vahele jäävat määra - ajakirjandus on üks sellistest lubatud kategooriatest. Tänaseks on rida EL ja ka sinna mittekuuluvaid Euroopa riike - Norra, Suurbritannia, Iiri, Belgia ja Taani - kehtestanud 0% määra ning enamik riike 0% kuni 5% käibemaksumäära - põhjendused on meil kõigil Euroopas sarnased.Eesti on teinud viimase 15 aastaga digipöördes tõesti suuri samme; eriti hästi on arenenud avalikud teenused ning riik ja poliitikud on rahvusvaheliselt lõiganud selle töö vilju. Ent Eesti ajakirjanduse kanda on jäänud oluline osa ühiskonna ja demokraatia digiteerimise kulupoolest. Kui riik on saanud oma suhtlemises kodanikega loobuda paberist, siis meie peame olema kättesaadavad kõikidele eestimaalastele sõltumata nende tehnoloogilistest eelistustest - me trükime ja toimetame Eesti inimeste elu puudutavad uudised, avaliku ruumi arutelud ja valikud, suursündmused, positiivse ja negatiivse - nende koju, tähelepanuvälja kätte.Maksutõus on paradoksaalne, sest teiselt poolt ütleb valitsus koalitsioonilepingus, et ajakirjandus ja meediaruum on väga tähtis. Üleminek eestikeelsele haridusele, Venemaa sõjategevus Ukrainas ning Ida-Virumaa sotsiaalmajanduslikud muutused (üleminek põlevkivienergeetika väärtusahela tööhõivelt muudele tööstustele ja ettevõtlusele) on tinginud, et valitsus soovib toetada Ida-Virumaad ja venekeelset ajakirjandust. Ühe käega võtame, teise käega anname.Kutsume üles Vabariigi Valitsust ja Riigikogu liikmeid astuma oma taktikalistest heitlustest rahatabelitega korraks kõrvale ja vaatama suurt pilti - millist Eestit me nende sammudega ehitame; mida ja milleks teeme, mis on nende sammude otsesed ja teisesed tagajärjed. Kas tõesti tahame me ühelt poolt vähendada ajakirjanduse kättesaadavust Eesti erinevates kohtades, väljaspool suuri keskusi, ainult selleks, et teise käega lisada kümneid miljoneid regionaalinvesteeringuid, et jõuga väljasuretatud kohtadesse eestikeelset mõtteelu tagasi viia? Välismaal rääkida tähtsast võitlusest Venemaa propagandaga, aga kodus takistada tegelikke samme selle elluviimiseks? Riigimeediale raha igal aastal juurde ja sõltumatult meedialt raha ära võtta?Hingame kõik koos korra sisse veel enne, kui astume samme, millest tagasiteed ei ole.KALEV ANNOM, Võrumaa Teataja peatoimetaja;PIRET EESMAA, Hiiu Lehe peatoimetaja;SIIRI ERALA, Pärnu Postimehe peatoimetaja;ERIK GAMZEJEV, Põhjaranniku peatoimetaja;ANNA GUDÕM, Vestnik Tartu peatoimetaja;SIRLI HOMUHA, Lõuna-Eesti Postimehe;peatoimetaja;PRIIT HÕBEMÄGI, Postimehe peatoimetaja;TIIT LÄÄNE, Vooremaa peatoimetaja;MEELIS MANDEL, Äripäeva peatoimetaja;SERGEI METLEV, Rus.Postimees peatoimetaja;ANDREI MOKIJEVSKI, MK-Estonia peatoimetaja;MERILI NIKKOLO, Eesti Ekspressi peatoimetaja;URMAS PAIDRE, LõunaLehe peatoimetaja;RANNAR RABA, Tartu Postimehe peatoimetaja;VELI VALENTIN RAJASAAR, Accelerista peatoimetaja;HEIKI RAUDLA, Õpetajate Lehe peatoimetaja;LIINA RAUDVASSAR, Eesti Kiriku peatoimetaja;KAIRE REILJAN, Lääne-Elu peatoimetaja;TIIT REINBERG, Järva Teataja peatoimetaja;HINDREK RIIKOJA, Maalehe peatoimetaja;ÜLO RUSSAK, Harju Elu peatoimetaja;EVA SAMOLBERG-PALMI, Virumaa Teataja peatoimetaja;ANDRES SEPP, Saarte Hääle peatoimetaja kt;ANDREI SHUMAKOV, venekeelse Delfi peatoimetaja;URMO SOONVALD, Eesti Päevalehe ja Delfi peatoimetaja;MARTIN ŠMUTOV, Õhtulehe peatoimetaja;ÜLLE TAMM, Sõnumitooja peatoimetaja;TÕNIS TÕNISSON, Raplamaa Sõnumite peatoimetaja POLINA VOLKOVA, Delovõje Vedomosti;peatoimetaja;HANS VÄRE, Sakala peatoimetaja


Kohus mõistis hooldekeskuse omanikule tingimisi vangistuseTALLINN, 13. juuni, BNS – Tartu maakohus mõistis teisipäeval soodustuskelmuse süüasjas Lõuna-Eesti Hooldekeskuse AS-i omanikule Vambola Sipelgasele tingimisi vangistuse ning tema kaaskohtualusele, ehitusärimehele Ake Andressoole osaliselt reaalse vangistuse.
Liitkaristusena mõistis kohus Vambola Sipelgasele tingimisi ühe aasta, 10 kuu ja 15 päeva pikkuse vangistuse, millest arvestati maha kaks päeva eelvangistuses viibitud päeva. Kohus mõistis talle kolmeaastase katseaja.
Kohus karistas Ake Andressood kahe aasta ja 10 kuu pikkuse vangistusega, millest arvestati maha eelvangistuses viibitud kolm päeva. Kohus määras mõistetud karistusest reaalselt ärakandmisele kuus kuu ning mõistis talle ülejäänud osa tingimisi nelja-aastase katseajaga.
Kohus mõistis Lõuna-Eesti Hooldekeskus AS-ile rahalise karistuse 150 000 eurot, milles koheselt täitmisele kuulub 50 000 eurot. Rahakaristuse ülejäänud osa mõistis kohus firmale tingimisi kolmeaastase katseajaga.
Kohus rahuldas täielikult kannatanu Eesti vabariigi esitatud avalik-õigusliku nõudeavalduse ning mõistis Lõuna-Eesti Hooldekeskus AS-ilt riigi kasuks välja projekti "Võisiku Kodu reorganiseerimine (Lõuna-Eesti Hooldekeskus AS)" raames sõlmitud ehitustöövõtulepingu alusel toetusena saadud 563 438,30 eurot.
Maakohtu otsuse saab vaidlustada Tartu ringkonnakohtus 30 päeva jooksul.
Prokuratuur süüdistab Lõuna-Eesti Hooldekeskuse AS-i ja selle omanikku Vambola Sipelgast ning ehitusärimeest Ake Andressood üle poole miljoni euro toetusraha väljapetmises.
Keegi süüdistatavatest end kuritegudes süüdi ei tunnista.
Tallinna toimetus, +372 610 8852, sise@bns.ee
Baltic News Service