Miks toetame rikkaid rohkem? Miks toetame kahjulikku?Energiahindade suur hüpe ja inflatsiooni paisu tagant väljapääsemine on pannud valitsusi nii meil kui mujal tegelema leevendusmeetmetega. Kahjuks pahatihti ei ole astutud sammud1 kuigivõrd õnnestunud ei majanduslike stiimulite (energiasäästu) ega jaotuslike mõjude poolest. Jaotamise puhul on põhiküsimused, kui adekvaatsed ja kättesaadavad on meetmed kõige rohkem abi vajavatele ning millised tulurühmad kõige rohkem võidavad. Toetusmeetmed võib orienteerituse järgi jagada kolmeks: toetused madalama sissetulekuga majapidamistele (või indiviididele), toetused kõrgema sissetulekuga majapidamistele (või indiviididele) ning universaaltoetused, mille puhul kõik saavad võrdselt ühepalju.
Ülemääraselt kahjustab inflatsioon kõige enam vaeseid, s.t madalama sissetuleku saajaid. Vaestel puuduvad säästud või on need nii tagasihoidlikud, et neist ei ole abi elujärje säilitamisel. Rikastest rohkem hoiavad nad oma sääste tulu teenimata sularahas või madala intressiga pangakontol. Vaesematel on tavaliselt ka kehvemad oskused läbirääkimistel reaalpalga säilitamine välja võidelda.2 Vaestel ei ole enam võimalik üle minna odavamatele alternatiividele, sest nad nagunii ostavad juba kõige soodsamaid tooteid ja kaubamärke.3
Bruegeli mõttekoja analüütikud jälgivad, kui palju erineb Euroopa Liidu riikides kõige vaesema viiendiku ja kõige rikkama viiendiku inflatsioon seeläbi, et tulukvintiilidel on erinev tarbimismuster. Näiteks vaestel on esmatarbekaupade osakaal tarbimiskorvis suurem. Kui rohkem kasvavad nende kaupade hinnad, siis on vaeste inflatsioon kõrgem kui rikastel. Andmed näitavad, et Eesti pole esirinnas ainult inflatsiooni määralt, vaid ka inflatsiooni lõhelt: oktoobris 2022 oli vaeste inflatsioon 4,7 protsendi jagu kõrgem rikaste inflatsioonist. Kõrgem oli see näitaja vaid neljas ELi riigis.4
Olemuselt jagunevad toetusmeetmed hinnapoliitilisteks ja sissetulekupoliitilisteks. Hinnapoliitikas kasutatakse näiteks otseseid hinnasubsiidiume, kaudseid makse, (aktsiiside ja käibemaksu) maksumäärade vähendamist ning piirhindu ehk hinnalage. Tulu- ehk sissetulekupoliitika instrumentaariumi kuuluvad teenustena ja rahalised siirded indiviididele, majapidamistele ja firmadele.
Finantseerime sõjategevust
Energiahindade subsideerimine, sh energiamaksude vähendamine, on niru väga mitmes plaanis. Selle abil toetame oma maksumaksja rahaga välismaiseid energiatootjaid. Kas nafta- ja gaasiriikide vastavad tööstusharud vajavad meie abikätt? Kui ebameeldiv seda tõdeda ka pole, energia subsideerimisega finantseerime tegelikult sõjategevust.
Subsiidiumid võimaldavad müüjatel küsida kõrgemat hinda ning see suurendab majapidamiste ja ettevõtete toetamise vajadust. Leevenduseks subsiidiumi suurendamine lubab omakorda hinda kergitada ning nii võib käivituda hinna ja subsiidiumi tõstmise vastastikune pikk ahel.5 Sealjuures ei tee kukrut kergitav riik kahju ainult enesele, sest subsiidiumi põhjustatud tarbimise kasv selles riigis kergitab hinda kõikide riikide tarbijatele. Mida suurem riik, seda suurem on mõju.
Energia tarbimise doteerimine töötab risti vastu kliima- ja keskkonnapoliitilistele eesmärkidele. Sealjuures ei soodusta me mitte ainult fossiilkütuste tarbimist, vaid anname hoogu ka fossiilkütustel tuginevate kestuskaupade kasutamisele,6 s.t pikas perspektiivis on selline lahendus veelgi kulukam, kui esialgu paistab. Toetusskeemidest on poliitiliselt raske loobuda, kui kriisi hajudes on vajadus nende järele kadunud.
Nii energiamaksude kärped kui ka otsesed hinnasubsiidiumid on suunatud rikkamatele. Vaesed kulutavad küll sissetulekust suurema proportsionaalse osa energiale, ent rikkamatel on suuremad energiaarved ning seega saavad absoluutsummas ka suurema toetuse. Luke Haywood on juhtinud tähelepanu, et ka firmade toetamisest võidavad rikkamad vaestest enam, sest neil on rohkem ettevõtteid.7
Kehtestanud vanast hinnast lähtuva subsiidiumita hinnalae, hakkab nõudlus ületama pakkumist, tekib heaolukadu, kuna tarbijate maksevalmiduse seisukohalt toodetakse liiga vähe, defitsiit tekitab jaotamise (normeerimise) tarviduse. Laega tõrjutakse uusi pakkujaid, kes võiksid hinda alla tuua.
Ökonomistide poolehoid kuulub üldiselt sissetulekupoliitikale. Needki stimuleerivad energia tarbimist, kuid seda ainult sissetulekuefekti kaudu, sest asendusefekti nende puhul ei teki: energia teiste kaupade suhtes ei odavne. Kas sissetulekupoliitilised toetused peaksid vajaduspõhiselt olema suunatud vaestele või olema universaalsed? Universaalsed toetused on küll suurusjärgu võrra kulukamad ja paljudele arusaamatud – miks peaksid veel midagi juurde saama need, kes hästi toime tulevad –, ent neil on ka omad võlud. Universaalsed on lihtsamad ja nõuavad vähem bürokraatiat, kuna ei nõua vajaduse väljaselgitamist. Säästame nii taotlejate kui ka menetlejate aega ja närve. Erinevalt vajaduspõhistest ei ole probleemi, et kõik, kes abi vajavad, seda ei saa. Vajaduspõhiste puhul ei teata oma õigustest, ei suudeta või ei osata taotlust esitada, ei soovita näidata ennast hädapätakana. Isegi kui õnnestub vajaduspõhised toetused andmebaaside abil automaatseks teha, s.t taotlemise kadalipp kaotada, siis jääb neid ikkagi kummitama pingutamist mittemotiveeriv vaesuslõks: sissetuleku kasvades toetus kaob või väheneb. Kõigil muredel ei ole õnneks erilist alust. Kui katte otsimine n-ö normaalselt maksustada, siis rikkamad universaalsele maksustamisele üleminekul maksude poolt arvesse võttes tegelikult midagi juurde ei saaks. See, kas on võimalik rikkaid veelgi rohkem maksustada, on juba omaette teema.
Kui sissetulekutoetuste asemel hinnasubsiidiumi mingil põhjusel ikkagi kasutada, siis võiks seda teha koguse piiranguga, nt limiteerida, et subsiidiumiga kaetakse vaid kuni 90% varasemast energia tarbimisest. Paraku meil sellist tüüpi lage energiakulude leevendamise hüvistel ei ole. Näiteks elektri puhul on subsiidiumil hinna maksimumväärtus: valitsus hüvitab kodutarbijatele 31. märtsini automaatselt üle 8 sendi minevalt kWh hinnalt kuni 5 senti.8
Vahendid endi taskust
Tihtilugu ununeb, et subsideerimisvahendid tulevad riigi eelarvesse meie endi taskust. Teisisõnu, helde doteerimise korral tasume kõrgemaid hindu teisel viisil kas kõrgemate maksude või väiksema hulga avaliku sektori teenuste kujul. Valitsusel ei ole mingit võlukepikest, millega ilma finantseerimisallikateta (isegi kasutades maksude asemel „rahatrükki” tingimustes, kus majanduses on täistööhõive, tuleb kodanikel tasuda kopsakat nn inflatsioonimaksu) mitte millestki toetusi välja vibutada. Populistid lubavad meile efektseid käike, mida ei ole võimalik teha või millest pole tolku. Peame leidma lisavahendid uutes oludes kõigile absoluutse elatusmiinimumi tagamiseks, suunates täiendava maksukoormuse neile, kel on seda kõige kergem kanda.
Õigupoolest peaksime energia- ja transpordimaksude alandamise või tõusude tühistamise asemel neid hoopistükkis tõstma. Suhteliselt värskes seniseid teadustöid kokkuvõtvas uuringus tuuakse välja, et tootmiskuludele lisanduv keskkonna- ja sotsiaalne kulu ehk nn väliskulu elektri tootmisel on 2018. aasta hindades keskmiselt 7,1 USA senti kWh, kõrgeimate väliskuludega on prügi (14,6) ja kivisüsi (14,5), üksjagu väliskulusid põhjustavad näiteks ka päikesepaneelid (5,3) ja tuulikud (3,0).9 Väliskulud on peidetud kulud. Uuringu autorid kriipsutavad alla, et me maksame väliskulud varjatult kinni suurema haigestumuse ja suremusena, suurema tervishoiusüsteemi koormusena, rikutud maastikena, kõrgemate kindlustuspreemiatena, liiklusõnnetustena, ummikutena ja muul säärasel kujul. Odavat energeetikat, eriti kui selle all silmas pidada fossiilkütustel baseeruvat, pole olemas.
Korrigeerivad maksud ja tasud aitavad vähendada meile ja keskkonnale kahjulikku tegevust ning nende kulusid ühiskonnale optimaalsel tasemel ning tagada üllas põhimõte, et saastaja maksab. Sealjuures jääb meilt kogutav raha ju meile alles: eelarvesse laekuvate vahenditega saame alandada teisi makse, parandada taristut, tõsta õpetajate, päästjate, kultuuritöötajate jt palku, suurendada toimetulekutoetusi, teha keskkonnainvesteeringuid või mida iganes.
Kui majandusteadlased on peaaegu ühel meelel ja väga tugevalt väliskulude suurusele rakendatud keskkonnamaksude poolt, siis avalik toetus on tagasihoidlik. Rohepöördest kitsast isiklikku kahju saavate huvigruppide lobi on tugev ning neil on edukalt korda läinud rahva südamed enese poole võita.
Teadlased on võtnud avalikkuse kasina poolehoiu täpsemate põhjuste ja lahenduste uurimise tõsiselt käsile. Prantsusmaal tehtud uuringu10 põhjal leiti, et inimesed on liiga pessimistlikud enda ja vaeste kasude suhtes, kui kehtestataks süsinikumaks ja sellest saadav eelarveressurss dividendidena inimestele tagasi jagataks. Kui arvutuslikult võitis rahaliselt pakutud meetmest 70%, siis küsitluses uskus kasusaamist vaid 14%. Keskkonnamaksude vastuvõetavaks tegemise juures on kompenseerimise ja informatsiooni jagamise kõrval tähtis selle nimetus (nt „CO2 tasu ja dividend” on hoopis teine tera kui „CO2 maks”) ja kasu nähtavus (siirded majapidamistele või avalikud investeeringud võivad olla nähtavamad kui maksukärped).11
Energiamahukate ettevõtete rahvusvahelise konkurentsivõime säilitamiseks tuleks kasutada sama põhimõtet: harult kogutud keskkonnamaksud harule tagasi jagada. Tootmisühiku kohta rohkem saastavad firmad maksavad rohkem, kui tagasi saavad, ning vähem saastavad vastupidi. Erinevalt praegu kasutatavatest maksusoodustustest säilib sellise skeemiga energia kokkuhoiu motivatsioon.
Daniel Gros12 pakub gaasi käsitledes ebapopulaarse maksustamise aseaineks gaasi säästmise (talvel vähem tarbimise) subsideerimise. Kui seda teha, siis ilmtingimata Euroopa Liidu tasandil, sest esinevad nn ülevoolud: riik kannab kogu fiskaalse kulu, aga kogu Euroopa võidab madalamatest hindadest. Säästmise subsideerimise tulemusena saadud madalamad impordihinnad tasuvad subsiidiumi ise suures ulatuses.
Toetusena on energiakriisis omal kohal veel nt likviidsusabi ettevõtetele, et nad tuleksid toime suurte hinnakõikumistega (ajutiselt kõrgete hindadega). Samuti suuremahulised toetusmeetmed energiatõhususe parandamiseks, nt hoonete soojustamine, tootmise moderniseerimine jne. Ühe majandusüksuse energiasäästust võidavad kõik, seda nii tarbimise vähenemisest tulenevast hinnalangusest kui ka keskkonnaalaselt ja maksumaksja raha kasutamine on hästi põhjendatud nii õigluse kui efektiivsuse aspektist. Kasutusse tuleb võtta sissetulekutoetuste automaatne tarbijahinnaindeksiga indekseerimine, selleks et tagada järjepidevalt nende reaalväärtuse säilimine. Toetuste finantseerimise seisukohalt on asjakohased erakorralise kasumi maksud (windfall taxes), mille puhul „ei karistata” pingutust ega kahjustata investeerimist, kuna maksustatakse vaid sülle kukkunud õnne.
Maksulangetus tekitab küsimusi
Analoogselt energiaaktsiiside ja energia käibemaksu alandamisega tekitab jaotuse küsimuse ka toiduainete käibemaksu vähendamise soov. Maksumäära 20%-lt 5%-le langetamine tähendab seda, et riik hakkab maksma iga toidule kulutatud euro kohta tagasi 15 senti. Näiteks kui vaesem Peeter ostab kuus 200 euro eest toidukraami, siis riik toetab teda 30 euroga. Ent rikkamale Peetrile, kes kulutab poes söögile 400 eurot, tõttab riik appi 60 euroga. Miks sellisel moel 90 eurot riigieelarvest laiali jagada on etem kui mõlemale Peetrile maksta peo peale võrdselt 45 eurot? Kui palju sellest käibemaksu vähendamisest sihtkohta ehk tarbijani jõuab, on iseasi.
Jaotuse aspektist eraldi on üks tähelepanu vääriv fenomen selle aasta algusest jõustunud vanaduspensionäride tulumaksuvaba osa tõstmine 500-lt eurolt 704 euroni. Uue piiri aluseks on keskmine pension. Seda ning sellest rohkem saava pensionäri puhas- ehk neto- ehk kättesaadav pension tõusis selle meetmega 40 eurot ja 80 senti.13 Mida keskmisest väiksem on pension, seda vähem netopension tõusis. 500 või alla selle saaval pensionäril selle meetmega pensioni ei tõstetud. Miks ei jäetud tulumaksuvaba piiri tõstmata ning sellest saadavat täiendavat maksutulu pensionäride vahel võrdselt ei jaotatud, et kättesaadav pension oleks tõusnud ühepalju, mitte kõrgema pensioni puhul rohkem?
Maksusüsteemi kaudu toetamine kipub olema regressiivne. Vaestel ei ole piisavalt tulusid, millest maksuvabastust või -vähendust saada. Alati on tähtis jaotamise mõjud selgelt välja tuua. Näiteks traditsioonilistele lapsetoetustele tulumaksusüsteemi (täiendava maksuvaba tulu) kaudu makstavate lapsetoetuste eelistajad võiksid tuua tabeli või joonise, kust on näha lapsetoetuse tõus sissetuleku kasvu puhul.
1 Bruegelil on andmebaas Euroopa riikide energiahindade leevendamise meetmetest: Giovanni Sgaravatti, Simone Tagliapietra, Georg Zachmann. National policies to shield consumers from rising energy prices. Bruegel Datasets, first published 4 November 2021, https://www.bruegel.org/dataset/national-policies-shield-consumers-rising-energy-prices
2 Grégory Claeys, Lionel Guetta-Jeanrenaud, Who is suffering most from rising inflation? Bruegel Blog Post, 1 February 2022. https://www.bruegel.org/blog-post/who-suffering-most-rising-inflation
3 Evangelos Charalampakis, Bruno Fagandini, Lukas Henkel, Chiara Osbat, The impact of the recent rise in inflation on low-income households. ECB Economic Bulletin, Issue 7/2022. https://www.ecb.europa.eu/pub/economic-bulletin/html/eb202207.en.html#toc18
4 Grégory Claeys, Conor McCaffrey, Lennard Welslau, Does inflation hit the poor hardest everywhere? Bruegel, Blog Post, 20 November 2022. https://www.bruegel.org/blog-post/does-inflation-hit-poor-hardest-everywhere
5 Daniel Gros, The simple economics of consumer subsidies for natural gas (and why it matters for Putin’s war). VoxEU.org, 22 September 2022. https://cepr.org/voxeu/columns/simple-economics-consumer-subsidies-natural-gas-and-why-it-matters-putins-war
6 Janos Varga, Ruben Kasdorp, Åsa Johannesson Lindén, Björn Döhring, Arianna Cima, Gerrit Bethuyne, Targeted income support is the most social and climate-friendly measure for mitigating the impact of high energy prices. VoxEU.org, 6 June 2022. https://cepr.org/voxeu/columns/targeted-income-support-most-social-and-climate-friendly-measure-mitigating-impact-0
7 Luke Haywood, Energy bills: direct payments needed, not fossil subsidies. Social Europe, 22 November 2022. https://www.socialeurope.eu/energy-bills-direct-payments-needed-not-fossil-subsidies
8 Lihtne näide Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi kodulehelt: kui tarbija ostab elektrienergiat kuu keskmise hinnaga 15 senti kWh, siis kompensatsiooni abil on tarbija poolt makstav hind 10 senti kWh.
9 Benjamin K. Sovacool, Jinsoo Kim, Minyoung Yang, The hidden costs of energy and mobility: A global meta analysis and research synthesis of electricity and transport externalities. Energy Research & Social Science 72 (2021) 101885. https://doi.org/10.1016/j.erss.2020.101885. Täpsemad ja põhjalikumad võrdlusandmed energiakandjate osas leiab selle artikli tabelist 1.
10 Adrien Fabre, Thomas Douenne, Public support for carbon taxation: Lessons from France. VoxEU.org, 1 May 2022. https://cepr.org/voxeu/columns/public-support-carbon-taxation-lessons-france
11 Kahe viimase osas: David Klenert, Cameron Hepburn, Making carbon pricing work for citizens. VoxEU.org, 31 July 2018. https://cepr.org/voxeu/columns/making-carbon-pricing-work-citizens
12 Daniel Gros, ibid.
13 = 0,2*(704–500)


Möödunud aasta kulges rekordilise küberohtude laine all2022. aasta möödus Eesti küberturberuumis meeletu ohtude kasvu tähe all. Elisa Netivalvuri teenuse statistika kohaselt kasvas ohtude hulk jaanuarist septembrini ligi 3700% ning kuigi aasta lõpusirgel rünnakute hulk mõnevõrra langes, tuli detsembris probleemidele reageerida ligi kümme korda rohkem kui jaanuaris.Aasta peale kokku kaitses Netivalvur kasutajaid 666 721 erineva ohu eest, kusjuures kõige väiksema ohtude hulgaga kuu oli jaanuar, samas kui septembris ületas intsidentide hulk 257 000 piiri. Kõige sagedamini kujutas internetikasutajatele ohtu pahavara, olulisteks ründevektoriteks olid ka õngitsuskampaaniad ja botivõrgud.
“Pärast meeletult aktiivset sügise algust ohtude hulk langes, samas ei võtnud küberkurjategijad väga pikka pausi. Juba novembrist hakkas tuvastatud ohtude hulk taas kiirelt kasvama ning detsembris saavutati uuesti kesksuvine tase,” ütles Elisa uute teenuste juht Meelis Seer. “Möödunud aastat tervikuna vaadates liikus trend pigem ülespoole ning pole põhjust arvata, et pahalased tänavu vähemaktiivseks muutuksid.”
Millised olid eestlasi kõige enam kummitavad küberründed?
Eelmisel aastal pidid eestlased rinda pistma laia hulga erinevate rünnakutega, mille abil üritati nakatada seadmeid pahavaraga, petta välja raha, või muuta kättesaamatuks igapäevaselt kasutatavad teenused. Elisa infoturbejuhi Mai Krafti sõnul on paljud ründeviisid tuttavad ka eelmistest aastastest, samas kui uusi viise kahju tegemiseks lisandub pidevalt.
Näiteks tuli mullu silmitsi seista pankasid matkivate libalehtedega, mille toel said pahalased ligipääsu ohvrite pangakontodele. Libalehed tõusid kõrgetele positsioonidele otsingumootorites ja nende linke levitati ka sõnumite teel. Libalehtede kõrval levisid laialdaselt ka välismaistelt numbritelt tehtud petukõned, mille eesmärgiks oli petta välja raha. Politsei- ja piirivalveametit teavitati eelmisel aastal investeerimis- ja panganduspettustest 750 korda, pettuste kogukahju ületas viie miljoni euro piiri.
“Rünnakud ei mõjutanud vaid eraisikuid – endiselt on aktuaalsed nii tegevjuhi pettused kui ka teenustõkestusrünnakud,” lausus Kraft. “Viimased muudab eriti ohtlikuks tõsiasi, et neid võivad läbi viia inimeste endi seadmed ilma omaniku teadmiseta – kui oma seadmeid kaitstuna ja värskendatuna ei hoia, võidakse neid pahalaste poolt ära kasutada ulatuslike rünnete läbiviimiseks.”
Netivalvuri peatatud kõige levinumatest juhtudest tõi Seer välja veebilehitsejat nakatava reklaam-pahavara ning andmeid varastavad infolehed. Esimese puhul paluti inimestel lubada kindlal lehel saata nende brauserisse teavitusi, pärast mida kuvati veebiakendes pidevalt soovimatut reklaami. Teisel juhul kutsuti aga kasutajaid sirvima telefoninumbreid ja muid kontakte sisaldavat veebilehte, mille eesmärgiks oli aga tegelikkuses seadme pahavaraga nakatamine ning andmete varastamine.
“Erinevaid ründeviise võis kohata sadu. Mõned neist on juba ammu tuntud, teised aga uued – nii nagu arenevad küberturbelahendused, nii arenevad ka viisid, kuidas raha või andmeid varastada. Seetõttu on oluline, et iga internetis toimetav inimene oleks ettevaatlik, kasutaks loogilist mõtlemist ja võtaks kasutusele viirusetõrje või Netivalvuri, et end kahjude eest kaitsta,” lausus ta. „Jätkusuutlik digitaalne tulevik saab kujuneda vaid küberturvalisusteadlikkuse tõusmisel ja järjepidevalt paremuse poole sihtides.“


Tervisekassa tuvastab pettuseid ja vigu masinõppega. "See on oluline tööriist"Tervisekassa on võtnud kasutusele masinõppe lahenduse, tuvastamaks raviarvetel vigasid ja eksimusi.
Viimase kahe aastaga on tervisekassa õudnud tervishoiuteenuste osutajatelt tagasi ligi miljon eurot. Pilt on illustratiivne.
Autor: Andras Kralla
"Erisuste tuvastamisel kasutatakse prognoosivaid mudeleid, mis võimaldavad ettevaatavalt tuvastada, milline raviarve võib olla vormilt või sisult vale," ütles tervisekassa järelevalve osakonna juht Jelena Kont.


Tapvad võistlusedNüüdisaja suured jõuproovid on muutunud sageli nii rängaks, et võidu nimel peavad sportlased suruma maha organismi kaitserefleksid ja sööstma lahingusse sedavõrd ennastsalgavalt, nagu homset poleks ega tulekski.Erinevalt tänavusest meeste Tour de Skist, kus sai päevast päeva kuulda vaid ühte nime, Johannes Hosflot Klaebo, poleks mul aimugi, kes võitis suusatuuri naiste seas - ja ega see huvitaks ka -, kui seitsme-etapilise võistluse lõputõus poleks pakkunud tragöödia sugemetega draamat.Küllap mäletate, kuidas Tour de Ski rohkem kui kolme ja poole kilomeetri pikkuse ning 425-meetrise kõrguste vahega lõputõusu tipus vajus rootslanna Frida Karlsson, kes oli Vai di Fiemmes kurikuulsal mäesuusanõlval alustanud üles kangutamist esimesena, pärast finišeerimist kokku ja jäi liikumatult lumele lebama. Meedikud tõttasid ligi ja viisid ta kanderaamil ära ning andsid lisahapnikku. Auhinnatseremooniale Karlsson sellegipoolest ei jõudnud. Kuid saavutatud 15. kohast lõpuetapil piisas, et viia 15-aastase vahe järel Tour de Ski võit taas Rootsi.Ent too karm lõpuponnistus, kus keskmine tõusuprotsent on 11,6 ja maksimaalne koguni 28 ja mis on iga kord niitnud suusatajaid jalust nii massiliselt, et tagapool lõpetajail pole finišijoone järel teinekord vaba ruumigi, kuhu siruli prantsatada, pani sedapuhku Karlssoni saatusele kaasa elades küsima, ega Tour de Ski, ent samuti paljude teiste kumavate võistluste korraldajad ole liiale läinud. Mis siis saab, kui mõni, kes end pildituks pingutab, ei saagi enam pilti tagasi silme ette? Kes selle eest vastutab? Kas sportlane, kes piitsutas end üle suutlikkuse piiri? Kas treenerid, kes saatsid sportlase võistlema? Kas arstid, kes ei teinud piisava põhjalikkusega meditsiinilist kontrolli? Või siiski võistluste korraldajad, kes vaatemängu pakkumise nimel saadavad sportlasi üha rängematesse katsumustesse?Tugevad jäävad elluTriatloni harrastav riigikogulane Jürgen Ligi ütles veidi rohkem kui kümme aastat tagasi, kui jutt käis vormeliraja ehitamisest Kreekasse, et vormelisõit on barbaarne spordiala. Ometi on just vormelisõidus võistluste korraldajad tõsiselt pingutanud, et suurendada ohutust ja vähendada fataalseid õnnetusi. Teise ilmasõja järgsel kolmel kümnendil hukkus vormel 1 võistlustel kokku 41 sportlast. Viimasel neljal kümnendil on see arv kahanenud 11-ni, kusjuures viimati hukkus F1 võistlussarjas piloot, prantslane Jules Bianchi, 2014. aasta sügisel.Kui vaatame surmajuhtumeid triatlonidel, oli neid maailmas ainuüksi eelmisel aastal 19. Neist enamik juhtus ujumisdistantsil. (Möönan, et võrdlus pole ses osas korrektne, et triatleete ja triatlonivõistlusi on kordades rohkem kui vormel 1 sõitjaid ja võistlusi. Aga sellegipoolest on iga surm spordivõistlustel tragöödia.) Eesti triatloni esikõneisik Ain-Alar Juhanson on mulle korduvalt seletanud, et treenitud sportlasele pole rohkem kui tavainimese täispika tööpäeva kestev pingutus midagi ülemõistuslikku ega tapvat, liiati arvestades, et tulipunases tsoonis ehk anaeroobset pingutust seal peaaegu etei esine.Ironman on pikk, aga intensiivsus on madal," sõnas ta mulle viimati. Küll aga viivad sedasorti inimvõimete piire kompavad vastupidavusalade võistlused mõttele, et erinevalt näiteks vormel 1 kihutamistest, kus enamik uuendusi on lähtunud sellest, et muuta võidusõidud turvalisemaks, käib nii mõnelgi muul alal mäng sellele - kui nüüd liialdades, ent reljeefselt väljendades öelda -, et saata sportlased võistlustulle, kus ainult tugevaimad jäävad ellu; teiste ülesanne on traagiliselt elu ja surma vahele vaakuma jääda.Kes on vaadanud, kuidas suusatajad Tour de Skil Vai di Fiemmes ränka lõputõusu võtavad - iga meetri, sekundi ja koha nimel võideldes -, neil pole pääsu järeldusest, et see on mõeldud neist viimasegi elumahla, mis pika võistlussarja lõpuks veel sisse jäänud, halastamatuks välja pigistamiseks. Ja välja pigistatud need mahlad saavad, kui vaatate, mis moodi nii mehed kui naised langevad pärast lõpujoone ületamist nagu loogu. Finišijärgne ala on justkui elavaid laipu täis. Kaugelt kaedes sama hull vaatepilt, kui venelaste laupa ründavate vangide saatus Ukrainas Bahmuti all.Jääb vaid oodata, millal keegi tõepoolest finišis hinge heidab.Valus vaatepiltTeised jõuproovid, kus inimestest elumahla välja pressitakse, on jalgratturite suurtuurid. Täpsemini, sealsed mägietapid. Ma pole Alpides neid igasuviseid harrastajate etappe sõitnud, kuid olen rääkinud inimestega, kes on seda teinud ja lugenud teiste kogemustest ning saanud selge pildi, et tegemist on ränkraske katsumusega. Ja need on ikkagi enamasti treenitud harrastusratturid, kes noid üksikuid Alpi-etappe kord aastas sõitmas käivad.Aga profimeeskondade liikmed sõidavad noid mägietappe päevast päeva, sageli kolm keskmiselt 15 kilomeetri pikkust ligi kümneprotsendilist tõusu etapi jooksul - ja sõidavad n-ö viimse peal, st võidu. Valus vaadata seda kohutavat kurnamist.Mäletate, kuidas Rein Taaramäe tunamullu Vueltal pärast mägise lõpuga etapi võitmist ja tuuri liidriks kerkimist nõrkenult, grimassi tehes kahe abilise vahele vajus? Ja too oli alles algus, tuuri kolmas etapp...Võib ju vastu väita, et see kõik onsportlaste vaba valik. Sest ega keegi käsi neil n-ö naba paigast venitamiseni pongestada. Aga kas ikka on vaba valik?Ei ole ju! Korraldajad otsustavad, kui palju on Tour de Skil etappe, kui pikad need on, millal on puhkepäevad ning sportlastel ei jää üle muud, kui teha nii, nagu korraldajad on ette näinud. Ei ole seal sportlasel midagi valida. Kui tahad osaleda, pead tegema nii, nagu korraldajad on otsustanud.Või võtame ratturite olulisima võistluse Tour de France'i. Ajakirjandus armastab rääkida sellest, kes on favoriidid, aga peaaegu kunagi ei tehta juttu, et paljudele osalejatele on küsimus hoopis selles, mis moodi seal üldse lõpuni jõuda ja ellu jääda. Selleks et kõik ratturid ikka korralikult, elu eest pingutaksid, kehtivad etappidel ajalimiidid: kui kaotus võitjale venib liiga suureks, saab tuur sinu jaoks läbi. Nii nad siis nahast välja poevadki...Huvitav oleks teada, kas korraldajad selle peale ka mõtlevad, mida nad sportlastega - jah, ka sportlased on inimesed! - tegelikult teevad, kui panevad neid läbima äärmuslikke katsumusi? Isegi kui mõtlevad, siis kas nad seda ka päriselt ette kujutavad? Või lähtuvad ennekõike sellest, et pakkuda publikule raja ääres ja rahvale telerite ees närvekõditavat vaatemängu?Kas korraldajad vastutavad ka selle eest, kui mõni sportlane peaks ülepingutusest otsad andma? Kas korraldajad vastutavad selle eest, mis tervisekahjustusi võivad nende üleinimlikku pingutust nõudvad võistlused sportlastele tulevikus põhjustada? Ega hädad pruugi ilmneda ju kohe. Tervisehädade alged kogunevad ajapikku, et avalduda tavaliselt pärast spordikarjääri lõppu - siis, kui sportlased on unustatud, kui nad on oma lõhutud tervisega üksi ja kui kellelgi ei tule enam pähe küsida, millisel võistlusel sportlane oma tervise tuksi keeras. Liiati, ega kesk- või vanemas eas saadud infarkti või kulunud puusaliigese ja konkreetse maratoni, mitmepäevase võistlussarja või paarinädalase tuuri vahele olegi enam võimalik tagantjärele sirget ühendusjoont tõmmata.„Kas keegi on öelnud, et tippsport on tervislik?" küsis mult hiljutises telefoniusutluses retooriliselt sõudja Kaspar Taimsoo, kes võitnud olümpialt ühe ja MM-võistlustelt kolm pronksmedalit. Ja vastas ise: „Ei ole ju!"Tuleb juurde panna!Seetõttu ei ütleks ka Tanel Kangerti kombel, nagu ta nentis filmis „Mäed, mida polnud", et tippsportlased on meelelahutajad - kui meelelahutuse pakkumine ei tähenda end publiku rõõmuks või jahmatuseks just koomasse punnitamist. Seetõttu ütleks pigem, et sportlased, vähemalt need, kes peavad end omal alal nii pingutama, et silme eest must ja keha krampides, on gladiaatorid. Ehk surmaminejad.On palju tegureid, mis neid sinna ajab. Mitte ainult võistluse korraldajate etteantud rängad katsumused, vaid ka võiduiha, kuulsusejanu, samuti tippsportlase loomuomane sund anda endast maksimum, pingutada veel ka siis, kui enam pingutada justkui võimalik poleks. (Kuidas see ütlemine oligi: kui läheb raskeks, tuleb veel juurde panna!) Mis vaatepilt tõestaks gladiaatoriks olemist paremini, kui Kangerti õnnetus 2017. aasta Giro dTtalia 15. etapi lõpuosas. See võttis isegi teleri ees istudes hingetuks, kui ta ei märganud suurel kiirusel sõites üht eraldussaart ja põrutas otsa liiklusmärgile, misjärel lendas ülepeakaela asfaldile. Kangert murdis parema käe küünarliigese, tema vasak õlg tuli liigesest välja. Giro, kus ta hoidis seni üldarvestuses 7. kohta, tuli katkestada ning pidada pooleaastane vigastuspaus.Loll juhus? Sportlase hooletus? Või korraldajate ebapiisav turvatöö ohtude markeerimisel ja kõrvaldamisel? Küllap kõik kokku. Ega Kangerti sisse näe ja vaevalt ta isegi sellest šokeerivast õnnetusest kõike mäletab, kuid üldistades võib väita, et too intsident illustreerib värvikalt tippspordi olemust: võidab see, kes suudab anda endast nii füüsiliselt kui vaimselt kõik - ja enamgi veel. Teisisõnu: võitmiseks on vaja ületada sisemised piirid ja suruda maha organismi kaitserefleksid, söösta lahingusse nii ennastsalgavalt, nagu homset poleks ega tulekski.Publik armastab sellist vaatepilti. Ajakirjandusele on see pidupäev. Ja korraldajad - nemad löövad selle dramaatilise vaatemängu peale heameelest käsi kokku. Gladiaatorid ju selleks ongi, et teiste meelte erutamiseks kui mitte surnult, siis vähemasti haavatult areenile langeda. Nad on võitjatega võrreldes sama suured kangelased. Aga kas teile ei tundu, et niisugune suhtumine sportlastesse on kuritegelik? Tour de Ski 10 km ühissõidu finiš Vai di Fiemmes 8. Jaanuaril 2023. Võitja, rootslanna Frida Karlsson [paremal fotol enne starti], viidi finišist ära kanderaamil ja autasustamisele ta ei jõudnudki.Tanel Kangert pressikonverentsil peale õnnetut kukkumist Giro d'ltalia etapil 2017.TEKST Priit Pullerits, Postimees FOTOD Scanpix


Inimeste arendamine Swedbank Eesti näitelKogemusi jagas Swedbanki Akadeemia Eesti juht Piret van de Runstraat-Kärt, kirja pani personalijuhtimise teabevara peatoimetaja Külli Gutmann
Swedbanki Akadeemia Eesti juht Piret van de Runstraat-Kärt
Õppiva kultuuri loomine on töötajate koolitamise ja arendamise aluseks. Maailm areneb väga kiiresti ning meil on palju erinevaid valdkondi ja palju töötajaid, kes kõik vajavad väga spetsiifilisi oskusi. Seetõttu ei suuda ettevõte kunagi kõiki vajalikke koolitusi pakkuda. Swedbanki Akadeemia pakub kokku üle 8000 koolituse (ettevõttesisesed ja LinkedIni koolitused), kuid töötajad peavad ka ise leidma täiendavaid võimalusi õppimiseks ja arenemiseks. Õppimine algab enesejuhtimisest ja kasvule suunatud mõtteviisist (growth mindset) ning on pidev protsess. Seetõttu pakume töötajatele muu hulgas ka õpioskuste ja enesejuhtimise koolitusi. Samuti juurutame reedeseid õpihommikuid. Kui vähegi võimalik, siis reedeti meil hommikusi koosolekuid ei toimu, et töötajad leiaksid aega õppimiseks.
Joonisel on kujutatud õppimise mudel Swedbankis. Formaalse õppimise osakaal on selles mudelis ainult 10%. Juhid toetavad töötajaid nii palju kui võimalik, kuid nende pakutavate õppimisvõimaluste osakaal ei saa olla üle 20%. 70% töötaja arengust on iseõppimine, mis saab toimuda nii tööülesannete täitmise käigus kui ka lisaülesandeid täites, muid õppematerjale otsides ja ennast uutes rollides (nt mentor) proovile pannes.
Formaalne õppimine
Swedbanki Akadeemia pakub kolme tüüpi koolitusi. Töötaja arutab juhiga, milliseid koolitusi valida.
1) Üldised kompetentsid, mis on kõige aluseks, nt enesejuhtimine, õpioskused (Learn2Learn), üldteadmised majandusest ja pangandusest („Economy & Banking”, 11 lindistatud moodulit), samuti koolitused, mille vajadus tuleneb regulatsioonidest. Mõneaastase panganduskogemusega töötajatele pakume koolitust „I am Swedbank”, mis annab laiema pildi Swedbankis toimuvast ja pakub töövarjuks olemise võimalusi.
2) Erialased kompetentsid, mis on vajalikud praegu ja tulevikus, nt juhtimine, erialase kvalifikatsiooni tõstmine ja uute oskuste omandamine samas valdkonnas (upskilling). Meil on välja töötatud mitmed arenguprogrammid, kuhu inimesed saavad kandideerida. Näiteks neile, kes soovivad tulevikus tehnilisemat tööd teha, pakume Exceli, SQL-i, andmete analüüsi ja programmeerimise koolitusi arenguprogrammi Tech University raames. Java Academy pilootprogramm annab testijatele ja teiste programmeerimiskeeltega töötavatele arendajatele võimaluse Java arendust juurde õppida. Paljud kõnekeskuse töötajad on näiteks kandideerinud rahapesu tõkestamise spetsialistide arenguprogrammi. Uutele potentsiaalsetele juhtidele korraldame programmi „Future Leaders”.
Seega täiendavad töötajad ennast oma erialal ja/või õpivad juurde uusi oskusi muudest valdkondadest. Ideaalis võiks iga inimene endalt igal aastal küsida, kas ta osutuks valituks oma ametikohale uuesti kandideerides või on välised kandidaadid kompetentsemad. Kui väline kompetents on kõrgem, tuleb enda kvalifikatsiooni tõsta. Samas on töötaja, kes on omandanud teadmisi muudest valdkondadest, valmis vastu võtma uut töökohta, kui see Swedbankis vabaneb.
3) Tulevikukompetentsid, nt Data Literacy (andmed ja analüütika), et töötajad saaksid omandada tulevikus vajaminevaid oskusi ja tuleviku rollidesse oleks võimalik leida töötajaid ettevõtte seest. Kõik muutub, kiirelt luuakse uusi ametikohti, samas mõned tööd automatiseeritakse. Seega peab nn tulevikuoskusi hakkama arendama varakult. Jätkusuutlik karjäär on oluline nii Swedbankile kui ka indiviidile. Pangale on oluline, et ka 3–5 aasta pärast oleks olemas õigete oskustega inimesed. Indiviidi seisukohalt on elukestev õpe samuti oluline, et ta ei leiaks end järsku olukorrast, et töökoht on kadunud ja muud oskused puuduvad. Swedbankis on eesmärgiks, et igal töötajal oleks arenguplaanis vähemasti mõni tulevikuoskus. Samas pole see kohustuslik, see on töötaja enda vastutus.
Milliseid kompetentse vajame?
Igal aastal tegeleb personaliosakond tööjõu strateegilise planeerimisega (strategic workforce planning), et aru saada, kuhu me liigume, milliste kompetentsidega ametikohti vaja on. Meie Akadeemias võtame selle sisendi ja hakkame nende kompetentside arendamiseks koolitusi planeerima. Oluline kompetents on nt projektijuhtimine, sest üha enam tööd toimub projektipõhiselt. Projektijuhtimise oskusi vajavad kõik töötajad, mitte ainult projektijuhid. Teine oluline kompetents on andmed ja nende analüüs (Data Literacy). Kõigil töötajatel pole vaja andmeid analüüsida, aga kõik töötajad toodavad andmeid ja seetõttu on oluline mõista andmetega seonduvat. Muidugi on olulised ka pangandusele spetsiifilised kompetentsid.
Loe edasi Personalijuhtimise teabevarast, kuidas Swedbank toetab töötajate iseseisvat õppimist, kuidas arendatakse juhte, kuidas koolitusvajadus välja selgitatakse ja kuidas koolitusi korraldatakse.


„Tahaksin lihtsalt oma elu tagasi saada!“ Endise kõrge riigiametniku skeemid tõmbasid tema lähedase võlakeerisesseKuidas käituksite, kui lähedane paluks teilt abi, kuid vastutasuks saate kaela rohkem kui 30 000eurose nõude ja kohtutäituri? „Ma ei oleks iial arvanud, et usaldust võib niimoodi kuritarvitada,“ kirjeldab naine, kelle sugulane talle just sellise „üllatuse“ korraldas. „Oleks siis keegi võõras, aga et oma lähedane tõmbab naha üle kõrvade... Ma tahaksin lihtsalt oma elu tagasi saada. Mu elu on rikutud.“
Selle loo jutustamiseks tuleb minna tagasi aastasse 2009. Masu andis igal pool tunda ja pangast oli laenu saada sisuliselt võimatu. Eriti olukorras, kus üks laen oli juba all. Kuid Sirje vajas taimekasvatuse käimatõmbamiseks laenu kohe hädasti.
Omal ajal tegi praeguseks avalikkusest tagasi tõmbunud Sirje avalikus sektoris kõrget lendu. Üheksakümnendatel oli ta vallavanem, seejärel kõrgetel kohtadel haridusministeeriumis, jõudes välja isegi päris tippu ehk ministeeriumi juhtkonda. Küll mitte kauaks, sest juba 2008. aastal, mitu aastat enne ametiaja lõppu, lahkus ta kõrgest ametist. Avalikkusele selgitati, et tema koostöö ministriga ei sujunud.
Niisiis olid 2009. aasta oktoobris toimunud kohalikud valimised Sirje jaoks üliolulised. Pealtnäha näiski kõik õnnestuvat: ta tegi koduvallas oma valimisliidu esinumbrina parima tulemuse ja pääses kindlalt volikokku. Ent valijaid ei teadnud, et mõni kuu varem oli ta andnud allkirja paberile, mis kummitab teda ka veel 14 aastat hiljem. Ja on lõhki ajanud terve pere.
Tahtis laenu varjata
Nimelt võttis Sirje 2009. aasta aprillis rohkem poole miljoni krooni suuruse laenu, mille andis talle Läänemaa ühele rikkamale ärimehele kuuluv firma. Laenu tagatiseks andis Sirje talle kuuluva kinnistu.
Kui Sirje sama aasta oktoobris vallavolikogu liikmena tööd alustas, hakkas mõni kuu varem võetud laen teda aga närima: mis siis, kui keegi seda märkab ja hakkab küsimusi esitama? Peavad ju volikogu liikmed kord aastas esitama majanduslike huvide deklaratsiooni, kuhu lähevad kirja ka laenud. Tal oli all juba ka kodulaen, mille tagatiseks seesama kinnistu.
Nii tuligi ta sugulase Aime (nimi muudetud) jutule, et too aitaks tal laenu peita. „Mure oli, et kuna ta oli vallas ja Eestis tuntud nimi, siis äkki hakatakse tema tausta kontrollima. Ma ei tea, mida ta täpselt kartis. Igatahes ütles ta, et seda laenu on vaja varjata. Sirje tahtis, et tema maine ja nimi oleksid plekitud,“ meenutab Aime (54) rohkem kui 13 aastat hiljem. Õhtuleht võttis loo tarvis ühendust ka Sirjega, kes sisuliste kommentaaride andmisest keeldus (loe pikemalt lisatud intervjuust – H. M.).
Ettepanek oli kirjutada Sirje laenuleping hoopis Aime nimele. Ehk Aimest saab laenuvõtja, Sirjest käendaja. Maksimaalselt pooleteiseks aastaks, lubas Sirje, et siis muudab ta lepingu jälle tagasi. Aime sõnul olnud neil laenuandjaga vastav kokkulepe ja muudatus pidi olema lihtsalt näiline.
Aime ütleb nüüd, et ei oleks ealeski nõustunud, kui oleks teadnud, mis edasi saama hakkab. Aga kuna poolteist aastat ei tundunud teab mis pikk aeg, pealegi oli palujaks inimene, kellega ta on koos üles kasvanud, oli Aime pärast mõningast mõtlemisaega nõus.
Laenulepingu muutmise kokkuleppe kohaselt tuli laen tagastada kolmes osas, viimane makse pidi saama tasutud 2011. aasta märtsikuu lõpuks. Kuid poolteist aastat pärast lepingu muutmist oli laen ikka üleval ja Sirje palus Aimet, et teeks veel aastakese nii, et tema „etendab“ laenuvõtjat. Aime nõustus taas. Ikkagi sugulane ju!
ELU ON RIKUTUD! „Ma olen emotsionaalselt nii palju peksa saanud. See ei ole õiglane,“ kurdab Aime, kellest sugulase skeemide tõttu võlglane sai. Foto on illustratiivne. (Vida Press)
Ehkki näiliselt oli laenuvõtja Aime, pidi seda tagasi maksma Sirje. Vähemalt nii ta lubas. Kuid aeg möödus ja makseid laenu andnud ettevõttele ei laekunud. Nii allkirjastati 2011. aasta maikuus järgmine paber, millega näiline laenusaaja Aime ja käendaja Sirje kinnitasid, et tasuvad hiljemalt 2012. aasta maikuuks laenusumma. Kuna vahepeal olid kroonid asendunud eurodega, tuli kokku tasuda 38 346 eurot.
„Me kasvasime koos üles, oleme elu jooksul nii palju üksteisele toeks olnud. Ma poleks elu sees arvanud, et ta niimoodi mu usaldust kuritarvitab“ ütleb Aime. „Mul polnud põhjust arvata, et see asi võiks nii minna.“
Ähvardati kohtuga
Möödus veel kolm aastat, kuid Sirje ei saanud laenu maksmisega hakkama. 2014. aastal sai laenu andnud ettevõttel mõõt täis ning Sirjet ja Aimet ähvardati kohtuga. Laenu põhiosast polnud Sirje selleks ajaks tasunud sentigi.
Laenu andnud ettevõtja ütleb nüüd Õhtulehele, et ei soovi konkreetse laenu üksikasju kommenteerida. Niisiis ei õnnestu saada vastust küsimusele, miks ei ole leping Sirje nimele tagasi muudetud, ehkki selline kokkulepe oli. „Ikka juhtub vahel, et võlad jäävad üles,“ lausub ettevõtja. „Aga enamjaolt makstakse ikka ära.“
Aime tunnistab, et kirvena pea kohal rippunud võlalugu lõi kiilu tema ja Sirje suhtlusse. Varem lähedastest sugulastest said pea võõrad. Silmast silma ei ole ammu kohtutud, ka telefoni teel on Sirjet keeruline kätte saada.
Aga siis, 2015 aastal, tärkas uus lootus. Nimelt kinnitas kohus Sirje, Aime ja laenaja vahelise kompromissi, millega firma loobus nõudest osaliselt. Sirjel tuli tasuda ülejäänud võlasumma ehk 31 850 eurot.
Ja mis Aimele kõige olulisem: osana kompromissist vahetasid naised taas rollid ning Sirjest sai laenuvõtja ja Aimest käendaja, käenduse maksimumsummaga 32 000 eurot. Sirje lubas, et seab ettevõtte kasuks ja võla tagamiseks oma kinnistule hiljemalt 2016. aasta aprilliks esimesele järjekohale hüpoteegi ja sellega lõpeb Aime käenduskohustus.
Kompromissilepingus pandi paika ka maksegraafik, mida Sirje kohustus tasuma. Laen pidanuks olema täies mahus tagasi makstud 2020. aasta lõpuks. Ent nii ei läinud. Esiteks ei seadnud Sirje oma kinnistule hüpoteeki, aga ka muud lubadused jäid tühjaks. Niisiis sekkus mängu kohtutäitur.
Peatatud, kuid kauaks?
2018. aastaks oli Aimest sugulase võetud laenu tõttu saanud ametlikult võlgnik. Ühel päeval kutsuti ta isegi tööl välja, et teatada – kuna tema suhtes on algatatud täitemenetlus, peab tööandja palgast pidama kinni täiturile mineva summa. Kuna Aime töötab tootmisettevõttes lihttöölisena ja ta palk on pigem kehvapoolne, tähendas see rahaliselt suurt lööki.
Sirje maksis talle iga kuu ise selle raha tagasi, kuid seaduse silmis oli Aime võlgnik: ka tema autole pandi keelumärge, mis tähendas, et ta ei tohtinud seda müüa. „Jah, rahaliselt pole ma midagi kaotanud, aga oli ka olukordi, kus ma pidin mitu korda paluma ja meelde tuletama, et ta mulle selle kinnipeetud raha tagasi maksaks. See kõik oli väga alandav,“ räägib Aime.
Praegu on Aime suhtes täitemenetlus peatatud. Piirangud, näiteks pangakonto arestimine, on siiski jätkuvalt peal. Menetlus peatati tingimusel, et Sirje asub vabatahtlikult täitma sissenõudja nõuet ja tasub täituri kaudu iga kuu 200 eurot. Aime teada on Sirje seda nõuet täitnud. Siiski, paarisajaeuroste kuumaksete juures võtaks umbes 30 000 euro suuruse võla tagasimaksmine rohkem kui kümme aastat.
Kuid Aime pea kohal ripub kirves jätkuvalt – menetluse peatamine tähendab, et see võidakse igal hetkel uuesti alustada. Näiteks siis, kui Sirje laenu tagasimaksmisel taas jänni peaks jääma. Kuna Aime on käendaja, vastutab tema. „Ma tahaksin lihtsalt oma elu tagasi saada. Mu elu on rikutud,“ ütleb Aime ja tema hääl murdub.
Ta tunnistab, et lugu on jätnud jälje ka tema tervisele. Ja peas tiksub pidevalt miljon miks-küsimust. Neist peamine: miks üldse tõmbas Sirje sellesse jamasse oma sugulase. „Inimesed ei peaks kergekäeliselt usaldama. Vähemalt nii, nagu mina seda tegin. Ükskõik kui ilusad need lubadused ka ei oleks. Nagu näha, siis ei saa ka enda üht kõige lähedasemat inimest usaldada,“ lausub ta.
Aime palus enda perekonnanime loos mitte kasutada, sest ta on niigi palju läbi elanud. Juhtunust teavad ta lapsed ja mõned lähisugulased. Ta tunnistab, et tal on lihtsalt paganama häbi. „Ma olen kogu maailma ees võlglaseks tehtud,“ ütleb Aime. „Ükskõik kuhu krediidiasutusse ma nina pistan, sealt vastatakse, et ma olen ju võlglane. Mul on täitur kaelas millegi eest, mida ma teinud pole. Mind on antud kohtusse millegi eest, mida ma teinud pole. Ma olen emotsionaalselt nii palju peksa saanud. See ei ole õiglane.“
–––––
Sugulase jamasse mässinud Sirje: vabandust, meil ei ole millestki rääkida
Kuulnud, et ajakirjanik uurib ammuse laenu kohta, asub Sirje (61) kohe kaitsepositsioonile: „Kust teil selline jutt tekib nüüd?!“
Ma räägin teile antud laenust, mille tagasimaksmisel on probleeme tekkinud.
Aga seal ei ole ju probleeme.
Ma saan aru, et praegu olete kuumaksetega järje peal, aga aegade jooksul on probleeme olnud. Lugu räägibki sellest, kuidas teid usaldati, aga tagatipuks sai teie lähedasest seaduse silmis võlglane.
Öelge palun, kust tuleb selline informatsioon? Kust see tekib?
Ma olen rääkinud Aimega.
Vaadake, mida andmekaitse ütleb ja missugust informatsiooni saab esitada.
Mis puudutab delikaatseid andmeid ja muud sellist, siis see kindlasti ei kuulu tõesti avaldamisele. Aga tegemist on õpetliku looga.
Aga ju ei ole!
Teie jaoks see pole siis õpetlik olnud?
Te võtate ja järeldate mingit asja kusagilt.
Selle pärast ma teile helistangi. Et kuulata ära teie versioon asjadest.
Okei. Aga kas te olete alustanud otsast peale selle teema harutamist? Te peaksite ju algpunktist ehk laenuandjast peale hakkama. Siis te võibolla saate algusest peale kerida seda, mida te olete endale südameasjaks võtnud. Te hakkate kusagilt keskelt peale. Mina soovitan võtta algandmed, kui teil on selleks õigus. Mina ütleks, et teil ei ole õigust. See pole avalik huvi. Seda ei tohiks üldse käsitleda.
Aga miks ei tohi? Aime on ju ka selles osapool, tõsi küll, sinna kuidagi poolkogemata sattunud. Tema on seda lugu rääkinud.
Aga kui ta on laenu osapool, siis võtkegi laenu teine osapool ja hakake seda arutama. Kas te olete laenuandjaga arutanud?
Ma helistasin kõigepealt teile, kindlasti räägin ka nendega.
Ja minu roll on siin mis?
Kuna teie selle laenu võtsite, siis…
Aga kust te seda teate? Kust te selle väite võtate?
Ma olen näinud dokumente, kus Aime on olnud osapool.
Oota, stopp. Kuidas on võimalik, et te ühepoolselt avalikustate.
Selle pärast ma ju teile helistangi, et mitte ühepoolselt kirjutada.
Aga kust te üldse saate selliseid dokumente võtta? Ühel pool on oma teadmine, teisel oma teadmine. Te ei saa ilma teise poole nõusolekuta avalikustada või käsitleda seda asja.
Ma ei avalikustagi dokumente. Teemat võin muidugi käsitleda.
Minu jaoks on see päris üllatav, jah.
Kas te sooviksite siis omalt poolt kommenteerida?
Ei, mul ei ole seal midagi kommenteerida. On olemas andmekaitse ja niisuguseid tundlikke teemasid, mis puudutavad lepinguid, ei olegi ju võimalik selliselt käsitleda. Kus on lepingu pooled? Nagu ma aru saan, pole te laenuandjaga üldse suhelnud. Alustage palun sealt.
Aga teie olete ka ju lepingu osapool. Ma alustasin teist.
Aga kus te võtate?
Te siis pole lepingu osapool?
Ei, ma ei hakka teile midagi väitma või kinnitama, vabandust. See pole üldse avalik teema. See on eraisikute küsimus, mida mõlemad pooled nõustuvad rääkima või ei nõustu rääkima.
Aga kas te nõustuksite rääkima?
Ei, kohe kindlasti mitte. See pole kellegi asi küsida.
Selge, ma ei küsi siis lepingu sisu kohta. Ma küsin siis selle kohta, et Aime ühel hetkel sinna segati ja selle tagajärjel lendas talle kohtutäitur kaela ja tekkisid jamad.
Missugused jamad?! Mida te üldse räägite?! Kui teil pole olemas osapoolte nõusolekut dokumente lahata, siis te ei saa ühepoolselt lahata. Te peate jõudma laenuandjani, kulla inimene.
Te olete ju laenuvõtja.
Kust te seda võtate?
Te ei ole siis?
Vabandust, meil ei ole millestki rääkida.
–––––
Kohtutäiturite koja juht Katrin Vellet tõdeb, et lähedase palvele ongi keeruline mitte vastu tulla. (Egert Kamenik)Kohtutäitur: lähedase palvest ongi keeruline keelduda
Kohtutäiturite ja pankrotihaldurite koja ametikogu juhatuse esimees Katrin Vellet hoiatab, et kui keegi palub laenu korra enda nimele võtta või seda käendada, siis võimalusel tasub neist ettepanekutest keelduda.
Tõsi küll, seaduse järgi saab käendaja omakorda tema makstud osa põhivõlgnikult tagasi nõuda, aga selleks tuleb kohtusse minna. „See omakorda eeldab nii närvikulu kui raha,“ sõnab Vellet. „Ei ole haruldane, et selle tagajärjel saavad rikutud lähedaste inimeste omavahelised suhted või need sootuks katkevad.“
Vellet soovitab inimestel enne laenuga seotud kohustuste võtmist riske kaaluda. Kui usaldusväärne on laenusaaja? Kas tema käitumine on seni võetud kohustuste täitmisel olnud õiguskuulekas ja lubadustest on kinni peetud? Lisaks peaks tema sõnul hindama ka seda, kui suureks kujuneb võetud kohustus, kui laen peaks hapuks minema.
„Arusaadavalt on oma lähedaste palvele keeruline mitte vastu tulla ja sageli selletõttu raskused tekivadki. Seetõttu tuleb selliste otsuste tegemisel aeg maha võtta ja mitte jääda lootma, et käenduseks antud allkiri jääb vaid paberile ning on oma olemuselt formaalne,“ lausub Vellet.
„Üldiselt tasub käendusi võimaluse korral mitte anda. Või anda neid summas, mille puhul käendajale makseraskusi käenduse sissenõudmisel ei teki,“ lausub ka õigusbüroo HUGO.Legal õigusjuht ja büroo üks asutajatest Erki Pisuke.
Temagi rõhutab, et laenu käendamisel tuleb alati arvestada riskiga, et vastutatakse isiklikult põhivõlgniku kohustuste täitmise eest. „See on suur risk, mida tuleb võtta teadlikult ning enne väga hästi läbi mõelda, kelle kohustust ja mis ulatuses tagatakse,“ lausub Pisuke. Halvimal juhul võib kogu asi käendajale lõppeda isegi eraisiku pankrotiga. Ta nendib: „Pole vahet, kas käendatakse sugulase või sõbra kohustust, alati võib juhtuda, et põhivõlgnikul juhtub midagi, miks ta ei saa oma kohustusi täita. Seega tasub käendusesse suhtuda tõsiselt ning seda mitte kergekäeliselt anda.“


Moldova peaminister astus tagasi (Täiendatud!)CHISINAU, 10. veebruar, AP-BNS – Moldova läänemeelne peaminister Natalia Gavrilița astus reedel tagasi ja valitsus kukkus kokku.
"Mul on tulnud aeg teatada tagasiastumisest," ütles Gavrilița pressikonverentsil ja lisas, et mitte keegi ei oleks oodanud, et 2021. aasta suvel valitud valitsusel tuleb hakkama saada nii paljude kriisidega, mille põhjuseks on Venemaa agressioon Ukrainas.
Gavrilița ametiaega on iseloomustanud rida probleeme: terav energiakriis, järsult kiirenenud inflatsioon, mitmed murettekitavad vahejuhtumid nagu Ukraina suunas tulistatud Vene raketid, mis läbivad Moldova õhuruumi.
"Ma võtsin valitsuse üle korruptsioonivastase, arengut toetava ja euroopameelse mandaadiga ajal, mil korruptsiooniskeemid olid vallutanud kõik institutsioonid ja oligarhid tundsid end puutumatutena," ütles Gavrilița.
"Me sattusime kohe silmitsi energiašantaažiga, ja need, kes seda tegid, lootsid, et me anname alla."
"Meie valitsuse vaenlased vedasid kihla, et me käitume nagu eelmised valitsused, kes loobusid energiahuvidest ja reetsid riigi huvid lühiajaliste hüvede vastu," lisas ta.
President Maia Sandu tänas Gavrilițad "tohutute ohvrite ja püüete eest juhtida riiki nii paljude kriiside ajal".
"Enneolematutest väljakutsetest hoolimata valitseti riiki vastutustundlikult, suure hoole ja pühendunud tööga," rõhutas president. "Meil on stabiilsus, rahu ja areng, kuigi teised tahtsid sõda ja pankrotti."
Presidendil tuleb nimetada uus valitsus, mille peab heaks kiitma 101-kohaline parlament.
Sandu lubas parlamendifraktsioonidega konsulteerida ja esitada peaministrikandidaat.
Majandusteadlane Gavrilița nimetati peaministriks 2021. aasta augustis, kui tema läänemeelne Aktsiooni- ja Solidaarsuspartei (PAS) oli võitnud parlamendivalimised, lubades reforme ja suunda EL-i.
AP – Baltic News Service


Ruumiamet kui hea elukeskkonna võtiMiks 21. sajandi Eesti ei saa enam jätkata ilma ruumiametita ja milliseid väärtuseid uus amet loob?Ehitus- ja kinnisvaravaldkonnaga on otseselt seotud ligi veerand kõigist Eesti ettevõtetest.1 Et meid saaks ümbritseda kvaliteetne ruum, peavad kõik need firmad ja inimesed tegutsema ühtselt ja koordineeritult. Kuid kes peaks seda juhtima? Avalik sektor loob tingimused, et see looming viiks ellu ühiskondlikke huve. Nii keskvalitsus kui ka kohalik omavalitsus täidavad oma rolle. Keskvalitsus tagab ühtse õigusraamistiku ning selleks, et suunata head üleriigilist ruumiloome praktikat, kujundatakse rahastusm eetm eid ja kvaliteedikriteeriumeid, arendatakse infosüsteeme ja andmebaase, koostatakse juhendeid, koolitatakse, tellitakse uuringuid, luuakse strateegilisi kavasid jpm. Kohalik omavalitsus teeb oma territooriumil peamiselt üksikotsuseid, tagamaks nii üleriigiliste kui ka kohalike huvide tasakaalu. Paraku sünnib ikka ja jälle näiteid läbimõtlemata ruumiotsustest, mille tagajärjeks on peale paljude kasutajate huvide eiramise ka ressursside ebatõhus kasutamine. Siin ei tasu otsida süüdlasi, vaid eeskätt parandada koostööd riigi, kohaliku võimu ja ettevõtjate vahel.Kuidas sünnib kvaliteetne ruum?Eesti haldussüsteem on väga tsentraliseeritud. Kui Soomes või Taanis moodustab omavalitsuste töötajate arv kogu avalikust sektorist umbes kolmveerandi ja ülejäänu keskvalitsus, siis Eestis on vahekord vastupidine.2 Eesti omavalitsused on keskvalitsusest suures sõltuvuses ka rahaliselt. Ruumipoliitika aruteludes tuuakse aeg-ajalt välja vajadus jätkata haldusreformi maakonnapiirideni, kuid suhtelises vaates ei aita haldusjaotuse ümbermängimine omavalitsustele ressurssi lisada. Meeldigu see meile või mitte, järgmisi otsustavaid samme ruumipoliitikas tuleb teha Eesti tsentraliseeritud võimujaotust arvestades. Märgakem võimalike murekohtade kõrval võimalusi. Kesksed lahendused võimaldavad ühtsel moel ellu viia laiemaid ühiskonna arenguvajadusi. Kriisiaastatest tekkinud uute riiklike ja rahvusvaheliste ülesannete lahendamisest sõltuvad näiteks meie julgeolek, keskkond, rahvatervis ja majandusedu. Paljud neist ülesannetest jõuavad ruumiotsustesse. Lähiajast saab välja tuua vajaduse arendada taastuvenergia tootmist, elektrivõrke, tõhusaid kaugküttevõrke, renoveerida maju, haiglaid, arendada sõjalise kaitse taristut jpm. Mida ühtsemalt see üle riigi toimub, seda tõhusamalt ja rohkem kvaliteedile orienteeritult ning järjepidevamas ettevõtluskeskkonnas saavad meie ettevõtjad tegutseda. Ehkki Eestis võib tõepoolest ka leida väga erinevaid omavalitsusi (näiteks Tallinna linna ja Kihnu valla võrdlemine on keeruline), on siiski arvukad omavalitsuste suuremad probleemid, nagu valglinnastumine, vanalinnade väljasuremine, rahvastiku arvu kahanemisega seotud küsimused ja renoveerimistarvidus, omased paljudele omavalitsustele. On üsna ilmne, et nende küsimuste iseseisev lahendamine käib enamikule omavalitsustest üle jõu, eriti kui meenutame, et kogu Eesti peale kokku on 79 omavalitsustes tööl vaid 25 kutsetunnistusega arhitekti ning piiratud arv planeerijaid.Omavalitsuste kehvad investeerimisvõimalused ei tähenda ruumiotsuste puudumist. Ruumikvaliteeti mõjutab iga kehtestatud planeering või antud ehitusluba, ühistranspordipeatus või -graafiku ümberkorraldus, avaliku ruumi korrashoid, jäätmehooldusleping, avalike teenuste paiknemine jne. Kõige olulisemana tuleb näha nende otsuste omavahelisi seoseid. Eesti ruumiotsuste tegemine 793 lähenemise põhjal on suur raiskamine. Kuigi töötajate arvu ja eelarve põhjal on Eesti halduskorraldus väga keskvalitsuskeskne, siis ruumipoliitikas see ei väljendu. Ruumiotsuste suunamisega tegeleb terve hulk ministeeriume ja riigiasutusi ning ruumiloomega seotud ülesandeid on erinevate ministrite portfellides, riigiasutustes ja riigikogu komisjonides. Järelikult on ruumipoliitika võtmeotsused küll tsentraliseeritud, kuid kesktasemel sellegipoolest hajutatud, mis meie väikese rahvaarvu ja üldiselt tõhusa riigikorralduse vaates häid tulemusi ei too.Peale selle, et ruumiloomeküsimused on riigis killustunud, ei ole riigi tasandil kellegi ülesandeks kujundada terviklikku ja kvaliteetset elukeskkonda. Ometi on vabariigi valitsuse arengustrateegia „Eesti 2035“ üks viiest alustalast „kõigi vajadusi arvestav, turvaline ja kvaliteetne elukeskkond“4. 2023. aasta alguses ilmavalgust näinud riigikantselei „Rohepöörde tegevusplaan 2023-2025“ seab kvaliteetse elukeskkonna üheks kolmest põhieesmärgist. Praeguse seisuga jääb nendes dokumentides lahtiseks, kuidas ja milliste tegevustega me holistilise ja kvaliteediküsimusi rõhutava elukeskkonnani jõuame. Vähim, mida saaksime kohe teha, on luua erineva tasandi otsustajatele abiks tugeva ruumiloome kompetentsiga riigiasutuse: ruumiameti. Tähelepanu väärib, et ruumiametisarnane riiklik üksus on loodud ka tunduvalt tugevama kohaliku võimuga riikides, neist lähima analoogina Boverket Rootsis, kus tegutseb teiste hulgas ka Rootsi riigiarhitekt.Ruumiameti tööd võib võrrelda mitmel pool Euroopas sisse seatud riigiarhitektibüroodega. Hollandis on riigiarhitekt ametis olnud juba paarsada aastat, viimastel aastakümnetel on riigi- või regiooniarhitekt ametisse nimetatud Flandrias, Iirimaal, Šotimaal, juba mainitud Rootsis ja mujal. Ka Austraalia ja USA osariikides on pikaaegne riigiarhitektide traditsioon. Kuigi nende tegevus ei kattu täpselt Euroopa mudeliga, näitab see valitsuste pühendumust ruumiloome edendamisele ning avaliku sektori ja laiema üldsuse ruumipädevuse parandamisele. Põhjus riigiarhitektibüroode või teiste ruumiametisarnaste üksuste loomiseks on üsna selge: ainuüksi ruumilise planeerimise ja ehitusalane õigusruum, üldplaneeringute olemasolu, detailplaneeringute menetlemine, ehituslubade väljastamine või muud praeguseks reguleeritud protsessid ei paku kõike vajalikku, et luua head ehitatud keskkonda. Ruumiline planeerimine ja ehituse reguleerimine ei tähenda automaatselt kvaliteetset ruumiloomet. Miinimumnõuded aitavad vältida valesid otsuseid, kuid parimate lahendusteni jõudmiseks vajame oluliselt rohkem pühendumist. Seetõttu on riigi ruumiloome võimekuse parandamine ja ruumiametilaadsete meeskondade töö nii kohalikul kui ka keskvalitsuse tasandil kriitilise tähtsusega kestlikuma ehitatud keskkonna kujundamisel.Heade ruumiotsuste tegemiseks on vaja tervikpiltiRuumipoliitika kujundamist ja elluviimist korraldavad väga erinevad haldustasandid ja sektorid, keeruline on sünkroniseerida sedavõrd paljude asjaosaliste koostööd. Ometi on teiste riikide riigiarhitektibürood suutnud tuua ühe laua taha erinevaid ruumiloome eest vastutavaid riigiasutusi ja veenda neid kvaliteedieesmärkide läbivas järgimises ning korraldanud laiapõhjalisi arutelusid mitmesuguste ruumilahenduste üle, mis arvestaks võimalikult paljude sihtrühmade huvidega. Riigiarhitektide algatused ja tegevused on seega avardanud ühiskonna üldisemaid koostöövõimalusi, mis on paremate ruumilahenduste vajalikuks aluseks ning viivad tõhusama ja paremini korraldatud halduseni.Ministeeriumite, ülikoolide, erialaliitude ja kohalike omavalitsuste vahel sõlmitud kokkuleppes „Ehituse pikk vaade 2035“ on eesmärgistatud tegevusena esitatud kohalike omavalitsuste pikaajalise kavandamise suutlikkuse parandamine, seda nii ruumiliste planeeringute kui ka investeeringute osas. Planeeringutega suunatakse maakasutust kvaliteetsema ruumi suunas, investeeringute ja toetustega näidatakse eeskuju nende nõuete täitmisel. Levinud näited vastupidisest ehk ruumipimedatest otsustest on riigi või omavalitsuse ehitiste kavandamine esimesele käepärasele kinnistule ning riikliku või ühiskondliku tähtsusega kinnisvara tingimusteta müük. Ilma strateegilise perspektiivita on lühiajaliste üksikotsuste tulemus kesine sidumata ruum, mille potentsiaal jääb terveteks põlvkondadeks kasutamata.Sageli kordub stsenaarium, kus kahaneva rahvaarvuga linnas on otsustatud ehitada uus koolihoone, pahatihti linna äärde, selle asemel et rekonstrueerida mõni ajaloolise väärtusega kesklinna hoone. Otsus hüljata ja mitte renoveerida Kohtla-Järve uue riigigümnaasiumi rajamisel Eesti 1930. aastate kooliarhitektuuri säravaim teos, Anton Soansi kavandatud õppehoone, on vaid üks näide üheplaanilistest ja ühiskondlikku ning majanduslikku tervikpilti mittearvestavatest otsustest. Kahanemisega kimpus Valga ehitas hiljuti uue kutseõppekeskuse linna äärde, seda ajal, kui muinsuskaitseamet otsib võimalusi tühjenevaid linnakeskusi päästa projektiga „Ajalooliste linnasüdamete elavdamine ja kohalik areng kultuuripärandi kaudu“ ning riik toetab ajaloolise Valga-Valka linnasüdame rekonstrueerimist ja elustamist. Erinevate riigiasutuste investeeringute vastuolulisus ja koordineerimatus nendes näidetes mitte üksnes ei raiska ressursse, vaid jätab eestlased ilma kvaliteetsest, inimesi ja kogukondi ühendavast ja võimestavast elukeskkonnast.See-eest 2021. aastal valminud Paide riigigümnaasium on hea näide mitmekülgsest, Eesti ühiskonna ning majanduse kitsaskohti terviklikult käsitlevast ruumilahendusest. Esialgu peeti riigigümnaasiumi loomist aastakümneid uut kasutust oodanud ajaloolises kesklinna koolihoones võimatuks (muu hulgas eeldas kavandatav õpilaste arv suuremat hoonet) ning Paide uus riigigümnaasium sooviti rajada äärelinnas asuvasse nõukogudeaegsesse tüüpkoolimajja. Tänu selle eest, et haridus-ja teadusministeerium, Riigi Kinnisvara Aktsiaselts ja muinsuskaitseamet leidsid Vallimäe veerel paikneva ajaloolise koolihoone kasutuselevõtul ja laiendamisel ühise keele, võlgneme arhitektide liidu aastatepikkusele pühendunud vabatahtlikule tööle.Niisugune entusiasmile lootmine pole jätkusuutlik ega Eesti mastaabis mõeldavgi, kuid Paide riigigümnaasiumi õnnestunud näide annab aimu, kui väärtuslikku keskkonda aitab luua ruumiloome tervikpilti eviv ruumiamet. Vana koolimaja kasutuselevõtt toob tühjenevasse Paide vanalinna elu, koolimaja on hõlpsamini ligipääsetav, soosib jalgsi liikumist ja toimib kogukonnakeskusena, rääkimata kõrgetasemelisest esteetilisest tulemusest, millega vana ja uue hoone ansambel Paide elukeskkonda rikastavad, ning nüüdisaegsest õpiruumist. Võib öelda, et selle tervikliku lahenduse puhul on Davosi deklaratsiooni kvaliteetse ruumi põhimõtteid - juhtimine, funktsionaalsus, keskkond, majandus, mitmekesisus, kontekst, kohataju ja ilu - käsitletud veenval ja sünergilisel viisil.Kohaliku tasandi ruumiotsused on suuresti dikteeritud keskvalitsuse tingimustest. Õigusaktides nähakse detailideni ette, milline lahendus tuleb toetusega saavutada. Investeeringute puhul sõltub läbirääkimisruum riiklikust tellijast. Riik järgib üldjuhul omavalitsuste ja teiste poolte kaasamise head praktikat, kuid see iseenesest ei taga lõpptulemuse kooskõla. Riik annab segaseid sõnumeid, kui suunab kohaliku omavalitsuse ruumiotsuseid liiga paljudest kohtadest. Peale selle, et riigiasutused ja riigi äriühingud teevad üle Eesti ise investeeringuid, antakse toetusi, kooskõlastusi, erinevaid õigusi maakasutuseks ja ehitamiseks, tehakse kinnisvaratehinguid ja kogutakse ruumiandmeid. Ühes tüüpilise väikelinna keskuses leiab pikalt otsimata riigi toetusega ehitatud, renoveeritud või restaureeritud hooneid, laiendatud kaugkütte-, veevärgi- ja kanalisatsioonitorustikke, uuendatud tänavaid, kohati ka uue keskväljaku, riigimaja või üürielamu. Tingimused ja otsuste aluseks olevad andmed määratakse paljudes erinevates riigiasutustes (vt skeem). Näiteks rekonstrueerimiseks annavad riigiasutused erineval moel sarnaseid toetusi, kohati dubleerivad neid ka kohalike omavalitsuste algatused. Mõned õnnestunud terviklahendused, näiteks Elva keskväljak ja rannapromenaad, teevad küll rõõmu, kuid riigi huvides ei tohiks need jääda üksikjuhtumiteks. Hoopis tõhusam oleks kujundada toetused üksteist täiendama, tagades parema, tervikliku elukeskkonna. Riigi ruumiloome tingimuste ja sõnumite eest peab vastutama üks vastava eesmärgiga loodud koordineeriv üksus - roll, mida saab edukalt kanda ruumiamet.Ruumiameti kui ühtse kompetentsikeskuse vajadust on juba aastaid rõhutatud nii era- kui ka avalikus sektoris. Mõjusalt toodi see esile 2017. aastal riigikantselei ellu kutsutud ruumiloome eksperdirühmas ja sellele järgnenud riiklikes töörühmades. Nüüdseks on idee oma koha leidnud erinevates ametlikes dokumentides. Ruumiametiga ei suurendata riigiaparaati - edu toob juba olemasolevate funktsioonide koondamine. Ilmselge sünergiaga toimivad ülesannetena koos riigi maa- ja kinnisvarapoliitika rakendamine, investeeringute suunamine, osalemine planeeringute koostamises, erinevate maatoimingute korraldamine, ruumiandmete kogumine ja väärindamine, digitaalsed menetluskeskkonnad, toetuste andmine, nõustamine, koolitamine ja rahvusvaheline riigi ruumiliste huvide esindamine. Amet hoidub kohalike otsuste tegemistest, kuid pakub sealsetele otsustajatele parima eksperditeadmise ning värskeimate andmete põhist tuge.Lisaks paremale avalikule haldusele ning tegevuste koordineeritusele on vaja erinevaid pooli kaasavat visiooniloomet ja ruumiamet soosiks sedagi. Teiste riikide näidetest võib tuua Hollandi riigiarhitekti ellu kutsutud projekti „Panorama Netherlands", mis käsitleb Hollandi ruumilist tulevikku aastani 2050. Sedasorti projektid ei asenda ametlikke haldusaktisarnaseid kokkuleppeid, nagu üleriigiline planeering, küll aga tõukavad tagant arutelu uutmoodi käsitluste ja lahenduste üle kohalike elanike, omavalitsuste ja erasektori seas kogu riigis. Roheleppe ja elukeskkonna sidumiseks loodud interdistsiplinaarse algatuse „Euroopa uus Bauhaus" eesmärk on luua inspireerivat, jätkusuutlikku ja kaasavat elukeskkonda. Kliimakriisi küsimus on suuresti küsimus uuest, kestlikust ruumiloomest ja eeldab seega juba eos inimtegevuse ja kultuuri käsitlemist ruumilises vaates. Asjata pole Ursula von der Leyen nimetanud „Euroopa uut Bauhausi" roheleppe hingeks.7 Eesti ruumiamet saab pakkuda samasugust, 21. sajandil vältimatut integraalset vaadet elukeskkonnale ning olla tugeva kõlapinnaga autoriteetne üksus, kelle läbimõeldud ruumiotsustele ja heale nõule saab alati loota nii keskvõim, kohalik võim kui ka erasektor ja laiem avalikkus. HEA RUUMILOOMEMITMEKESISUS Hea ruumiloome ühendab inimesi.VALITSEMINEHea ruumiloome järgib head valitsemistava.KESKKONDHea ruumiloome hoiab keskkonda. MAJANDUSHea ruumiloome tõstab majanduslikku väärtust. KOHATUNNETUSHea ruumiloome parandab kohatunnetust.ILUHea ruumiloome on ilus.FUNKTSIONAALSUS Ruumiloome on eesmärgipärane. KONTEKSTHea ruumiloome loob tervikliku ruumi.1 „EM001: ettevõtete majandusnäitajad tegevusala ja tööga hõivatud isikute arvu järgi", statistikaamet, https://andmed.stat.ee/et/stat/majandus_ ettevetetemajandusnaitajad ettevetete-tulud-kulud-kasum aastastatistika/ EM001.2 Olev Raju. „Kohalike omavalitsuste rahastamisest Eestis", Riigikogu Toimetised 12 (2005): 120-126. Vt ka https://rito.riigikogu.ee/wordpress/wp-content/ uploads/2016/03/Kohalike-omavalitsuste-rahastamisest-Eestis.pdf.3 Kohaliku omavalitsuse üksuste arv Eestis. 4 „Strateegia "Eesti 2035" viis strateegilist sihti", Vabariigi Valitsus, https://valitsus.ee/strateegia-eesti-2035-arengukavad-ja-planeering/strateegia/ aluspohimotted-ja-sihid#Elukeskkond.5 Vt lähemalt 2019. aastal valminud uuringust kvaliteetse ruumi aluspõhimõtete kohta siit: https://www.kul.ee >media >download. Samateemaline jätku-uuring siin: www.uur.cz >media >state_city_architects.6 „Panorama Netherlands (English Summary)“, College van Rijksadviseurs, https://www.collegevanrijksadviseurs.nl/adviezen-pubIicaties/ publicatie/2019/11/18/panorama-nederland-engels.7 „New European Bauhaus", Euroopa Liidu ametlik veebileht (ingliskeelne), https://new-european-bauhaus.europa.eu/index_en.Ruumiloomeprotsesside juhtimise töövahendid: formaalsed (vasakul) ja informaalsed, reastatud sekkumisviisi järgi. Matthew Carmona (2017). Üleval: Kärdla keskväljak. Foto: Tiit Veermäe. All: Kärdla keskväljaku 3D kaksiku vaade: ruumilist arengut toetavad paljud erinevatest riiklikest allikatest pärinevad toetused, mis ei ole omavahel koordineeritud ja mille tervikpilti ei halda keegi. Lisaks on ruumiandmed jaotunud IVIKM-i, RaM-i ja Maa-ameti vahel. HTM: riigigümnaasiumi juurdeehitus HTM: põhikooli uus hoone PRIA: staadioni abihoone ja parkla MKA: ärihoone, ehitismälestis RKAS: riigimaja „Hea avalik ruum“. Keskväljak „Katuseraha" KiK: ühisveevärgi ja kanalisatsiooni laiendamine. Fragmenteeritud keskvalitsuse ruumiotsustest ei teki tervikpilti. Kvaliteetsemaks ruumiloomeks ei pea koondama kõiki ülesandeid, kuid on vaja suurendada keskset koordinatsiooni.Põllumajanduse Registrite ja Innovatsiooni AmetEttevõtluse ja Innovatsiooni SihtasutusRiigi Kaitseinvesteeringute KeskusRiigi Tugiteenuste KeskusRiigimetsa Majandamise KeskusTranspordiametMuinsuskaitseametKeskkonnaametPäästeametTarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve AmetMaa-ametKeskkonnaministeeriumSiseministeeriumSotsiaalministeeriumKultuuriministeeriumJustiitsministeeriumRahandusministeeriumMajandus- ja KommunikatsiooniministeeriumRegulatsioon ja Planeeringud Investeeringud ja Toetused Ruumiandmed järelevalve Üleval: Kärdla keskväljak. Tänu Eesti arhitektide liidu pikale ettevalmistustööle valminud Salto arhitektide projekteeritud Paide riigigümnaasium (2021) on hea näide keskkonnast, kus koostoimivad Davosi deklaratsiooni kvaliteedi kriteeriumid. Ruumiameti ülesanne oleks muu hulgas luua eeldused niisuguste terviklike lahenduste sünniks. FOTOD TÕNU TUNNEL, TERJE UGANDIIVO JAANISOO on majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi ehituse asekantsler.KAJA PAE on majandus-ja kommunikatsiooniministeeriumi ehitus- ja elamuosakonna juhataja.VERONIKA VALK-SISKA on majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi elamuvaldkonna juht. Ivo Jaanisoo, Kaja Pae, Veronika Valk-Siska


Kui juba mull, siis maailma suurimKui jaapanlased midagi teha võtavad, siis põhjalikult ja hästi. Nii oli ka mulliga 1980ndate lõpus, millega Jaapani aktsiate väärtus tõus...


Ettevaatust, petturid proovivad nüüd õnne Omniva libalehegaKelmid on loonud Omnivale libalehe ning saadavad õngitsuskirju.
Autor: Rakvere politseijaoskond
Politsei hoiatab õngitsuskirjade eest, millega petturid üritavad jätta muljet, et tegemist on Omniva saadetud kirjaga.
Kelmid on loonud Omnivale libalehe ning saadavad õngitsuskirju. Pettuse juurde on lisatud link ja sellele vajutades avaneb hästi järele tehtud koduleht, kus palutakse sisestada paki saaja andmed ning maksta paki saatmise tasu.
Politsei palub kõigil, kes saavad taolisi erinevate ettevõtete nimelt tehtud õngitsuskirju, sellest teavitada politseid, et saaks kiirelt teisi hoiatada.
Kas tahad alati teada, kui Lääne-Virumaa Uudistes sel teemal kirjutatakse? Kasuta Minu Lääne-Virumaa funktsiooni ja vali märksõnad, mida oma personaalses uudiskirjas näha tahad.


Kinnitati Kodanikuühiskonna Sihtkapitali (KÜSK) nõukogu uued liikmed6. veebruaril kinnitas siseminister Lauri Läänemets KÜSKi nõukogu uued liikmed. Nõukogusse kandideeris kuuele vabakonna esindaja kohale 17 väärikat kandidaati. Värske nõukogu esimene koosolek toimub veebruari lõpus.KÜSKi nõukogusse hakkab kuuluma 11 tegusat inimest üle Eesti, kes kõik aitavad omal viisil kaasa kodanikuühiskonna arengule. „Arvestades seda, et KÜSK-i tööpõld sellest aastast oluliselt laieneb, lähtusime ka nõukogu kinnitamisel sellest, et uues koosseisus oleks esindatud võimalikult palju erineva tausta ja kogemusega inimesi. Nõukogu liikmete teadmised, kontaktid ja ideed aitavad sihtkapitali töötajatel seada veelgi selgemaid ja ambitsioonikamaid eesmärke. KÜSK-il on ülimalt tähtis panus kodanikuühiskonda ja kogukondadesse, et luua sidusamat Eestit,“ ütles siseminister Lauri Läänemets.
Senine hea tava on olnud leida nõukogusse vabakonna esindajad avaliku konkursiga. Nii eelnes ka seekord nimetamisele tiheda konkurentsiga konkurss ja valiku konsulteerimine riigi ja kodanikuühiskonna koostööd edendava valitsuskomisjoniga.

KÜSKi nõukogusse nimetatakse:
· Aage Õunap – MTÜ Eesti Lasterikaste Perede Liidu president ja senine KÜSKi nõukogu esimees,
· Carina Paju – Avatud Valitsemise Partnerluse sekretariaadi regionaalne koordinaator ja varasem MTÜ Korruptsioonivaba Eesti tegevjuht,
· Eha Paas – Eesti Külaliikumise Kodukant vabatahtlike seltsiliste projektiekspert ja MTÜ Arenduskoda projektijuht,
· Irene Käosaar – Narva Eesti Riigigümnaasiumi direktor ja senine KÜSKi nõukogu liige,
· Markus Toompere – Elva vallavalitsuse kultuurispetsialist ja pikaaegne Tartu Kunstnike Liidu juht,
· Tarmo Treimann – Sihtasutuse Keskkonnaõiguse Keskus tegevjuht.

Lisaks kuuele vabakonna esindajale kuulub nõukogusse ka viis riigi esindajat – nõukogus jätkab Rahandusministeeriumi esindajana Kaur Siruli ja uue liikmena Siseministeeriumi rahvastiku ja kodanikuühiskonna asekantsler Raivo Küüt. Ülejäänud kolm riigi esindajat nimetab siseminister nõukogusse lähiajal. Nõukogu liikmed nimetatakse kolmeks aastaks.
Sihtasutus Kodanikuühiskonna Sihtkapital (KÜSK) on riigi sihtasutus Siseministeeriumi valitsemisalas, mis toetab vabaühenduste võimekust ja kodanikuaktiivsust vastavalt „Sidusa Eesti arengukavale 2021-2030“ ja selle programmile „Kogukondlik Eesti“. Programmi fookuses on tugev kodanikuühiskond, kodanikuaktiivsus kogukondades ja kogukondlik lähenemisviis.
Eestis on umbes 22 500 mittetulundusühingut ja sihtasutust. Neist umbes 800 on sihtasutused ning üle 500 usulised ühendused. Usulistest ühendustest enamik kuulub kirikutesse või koguduste liitudesse.


Moldova läänemeelne valitsus astus tagasi pärast seda, kui Ukraina president ähvardas, et Venemaa võib riigi hävitadaMoldova läänemeelne valitsus astus ametist tagasi reedel, 10. veebruaril, päev pärast seda, kui Ukraina president Volodõmõr Zelenski hoiatas Venemaa vandenõu eest riik „hävitada”.
President Maia Sandu võttis vastu peaminister Natalia Gavrilita tagasiastumisavalduse, lõpetades 18 kuud kestnud võimuloleku, mida iseloomustasid majanduslik segadus ja Venemaa sissetungi kõrvalmõju Moldova naaberriiki, vahendab Daily Mail.
President Sandu nimetas Gavrilita asemel ametisse 48-aastase presidendi nõuniku ja endise siseministri Dorin Receani.
Recean, kes peaks saama kiiresti parlamendi heakskiidu, ütles, et jätkab Moldova püüdlust ühineda Euroopa Liiduga ja elavdada majandust, märgina, et jätkab sama läänemeelset kurssi nagu tema eelkäija.
„Uuel valitsusel on kolm prioriteeti: kord ja distsipliin, uus elu ja majandus ning rahu ja stabiilsus,” ütles Sandu riigikaitse nõunik ja Moldova julgeolekunõukogu sekretär Recean reedel pressibriifingul.
Tema väljakutseteks on tegeleda sellega, mida Moldova kujutab kui Venemaa katseid destabiliseerida endist 2,5 miljoni elanikuga nõukogude vabariiki, mis piirneb Ukraina ning NATO ja ELi liikme Rumeeniaga.
Ukraina president Zelenski ütles neljapäeval Brüsselis Euroopa Liidu liidritega kõneledes, et rääkis hiljuti Sandule Venemaa väidetavast skeemist riigi destabiliseerimiseks.
„Ma teavitasin teda, et oleme saanud kätte Venemaa luure Moldova hävitamise plaani,” ütles Zelenski tõlgi vahendusel.
Ta ütles, et dokumendid näitavad, „kes, millal ja kuidas” plaanib „murda Moldova demokraatia ja luua kontrolli Moldova üle”.
Zelenski sõnul oli plaan väga sarnane Venemaa kavale Ukraina ülevõtmiseks, kuid lisas, et ta ei tea, kas Moskva andis lõpuks käsu see plaan ellu viia.
Ka neljapäeval teatas Moldova luureteenistus, et Venemaa tegutses riigi destabiliseerimiseks pärast seda, kui Venemaa välisminister Sergei Lavrov ütles eelmisel nädalal, et lääs kaalub Moldova muutmist „teiseks Ukrainaks”.
Lavrov ütles, et Lääs toetas läänemeelse Sandu 2020. aasta valimisi, väites, et ta soovib võtta riigi NATO liikmeks, liita Moldova Rumeeniaga ja „on praktiliselt kõigeks valmis”.
Detsembris teatas Moldova riiklik luureagentuur, et Venemaa võib sel aastal alustada uut pealetungi eesmärgiga luua Lõuna-Ukrainat läbiv maismaakoridor kuni Moldova osa Transnistriani, mida kontrollitakse Moskvast.
Venemaa väed on Transnistrias ja riik on vastu endiste liiduvabariikide ühinemisele Euroopa Liiduga.
Transnistria eraldus pärast 1992. aasta kodusõda, kuid enamik riike ei tunnusta seda. See ulatub umbes 400 kilomeetri ulatuses Dnestri jõe idakaldast kuni riigi piirini Ukrainaga.
Venemaal on lahkulöönud piirkonnas „rahuvalvajatena” umbes 1500 sõdurit.
Pinged kasvasid täna reedel veelgi, kui Moldova teatas, et Vene rakett rikkus enne Ukrainasse jõudmist Moldova ja Rumeenia õhuruumi, ning kutsus välja Venemaa suursaadiku. NATO liige Rumeenia eitas neid väiteid.
Moldova välisministeerium mõistis hukka „viimased ebasõbralikud tegevused ja avaldused Moldova vastu” ning ütles, et need on „täiesti vastuvõetamatud”.
President Sandu tänas lahkuvat valitsust jõupingutuste eest sel ajal, mil ta esindas väikest riiki nii paljude kriiside ajal.
„Vaatamata enneolematutele väljakutsetele juhiti riiki vastutustundlikult, suure tähelepanu ja pühendunud tööga. Meil on stabiilsus, rahu ja areng – seal, kus teised tahtsid sõda ja pankrotti,” ütles Sandu.
Gavrilita sai peaministriks 2021. aasta augustis pärast seda, kui tema Euroopa-meelne Tegevus- ja Solidaarsuspartei saavutas parlamendis enamuse lubadusega riiki korruptsioonist puhastada.
Euroopa Liidu liidrid võtsid eelmisel aastal Moldova vastu liikmekandidaadiks, mis oli diplomaatiline võit Sandu jaoks. Valitsus kavandas reforme, et kiirendada ühinemist 27-liikmelise blokiga, ja tegeles energiavarustuse mitmekesistamisega.
Kuid Moldova seisab silmitsi hüppeliselt kasvava inflatsiooniga ning Ukraina põgenike sissevooluga on olnud raske toime tulla. Samuti on riik kannatanud elektrikatkestuste all pärast Venemaa rünnakuid Ukraina energiarajatiste vastu ja püüdnud lõpetada sõltuvust Venemaa gaasist.
Järsk hinnatõus, eriti Vene gaasi puhul, tõi eelmisel aastal kaasa tänavaprotestid, kus meeleavaldajad kutsusid valitsust ja Sandut tagasi astuma.
Paguluses elava opositsioonipoliitiku Ilan Shori partei korraldatud meeleavaldused tähendasid Sandule kõige tõsisemat poliitilist väljakutset pärast tema ülekaalukat valimisvõitu 2020. aastal Euroopa-meelse ja korruptsioonivastase platvormiga.
Chişinău on kirjeldanud proteste osana Kremli toetatud kampaaniast valitsuse destabiliseerimiseks.
„Ma usun Moldova rahvasse. Ma usun Moldovasse,” ütles Gavrilita pressibriifingul, kus ta teatas, et tema valitsus astub tagasi. „Usun, et suudame kõigi raskuste ja väljakutsetega toime tulla.”


Ministeerium jättis olümpiakomitee seaduserikkumise politseisse andmataKultuuriministeerium nimetab Eesti Olümpiakomitee (EOK) auditis, et peasekretär Siim Sukles rikkus enda arveid kinnitades toimingupiirangut, ent samas ei pidanud ministeerium vajalikuks esitada selle kohta politseile avaldust.
Ministeerium kirjutab novembris välja tulnud auditis, et korruptsioonivastase seaduse kohaselt peab avalikke ülesandeid täitev asutus korraldama oma töö viisil, et ametiisikute korruptsioonioht on maandatud, sealhulgas tuleb vältida seotud isikutega tehingute tegemist ja toimingupiirangu rikkumist. Kuna EOK peasekretär Sukles vastutab halduslepingu alusel avalike ülesannete täitmise eest, on tegemist ametiisikuga, seisab auditis.


EKRE valimiskoosolek oli kui rokk-kontsertRIIGIKOGU VALIMISEDNeljapäeva õhtul Haapsalu kultuurikeskuses peetud EKRE kõnekoosoleku kõrval kahvatuvad kõigi teiste erakondade kampaaniad.Rahvast oli kohtumisele tulevase peaministri Martin Helmega - selliste sõnadega erakond koosolekut reklaamis - tulnud mitu korda rohkem kui sotsiaaldemokraatide ja Keskerakonna kuulajaid kokku. Kui sotsid ja „kesikud” suutsid Läänemaal kohale meelitada mõniteist inimest, siis EKRE tõi kokku ligi 200 huvilist. Haapsalu kultuurikeskuse rõdusaal kippus väikeseks jääma ja toole toodi enne algust üha juurde.Neljapäevaõhtusel koosolekul oli ka sõud rohkem kui teistel erakondadel kokku. Rõdusaalis toimuv meenutas rohkem rokk-kontserti kui valimiskampaaniat. Nii erakonna liikmed ka ütlesid: EKRE on kõige rokkivam erakond.Kultuurikeskuse ees tervitas kõiki saabujaid Martin Helme pildiga buss. Kui mees ise saabus, ei jõudnud ta veel mantlitki seljast võtta, kui temalt juba tikutoosidele autogrammi paluti. Tikutoosidele ja paberist lippudele, mida sai võtta rõdusaali ukse kõrvalt laualt, kirjutas Helme autogramme nii enne kui ka pärast koosolekut. Lisaks lippudele ja tikkudele jagas erakond pastakaid, helkureid, ajalehti, valimisbrošüüre ja patareisid. Viimaseid seepärast, et elekter on kallis.Ka polnud koosolek teiste erakondadega võrreldav rahulik vestlusring, vaid mängis vali muusika ja töötas tossumasin ning oma sõnumeid edastasid kandidaadid jõulisel häälel, mille peale rahvas korduvalt aplodeeris. Kõik kandidaadid juhatati lavale sõnadega: „Me tunneme teda kõik, ta on üks meie seast!” Selle peale tõusis välja hõigatud kandidaat püsti ja kõndis tõstetud kätega ja paberlippu lehvitades suure aplausi saatel nagu staar läbi rahva lavale.Ühtegi küsimust saalis küsida ei saanud.Võrdles ReformigaHiiu-, Lääne- ja Saaremaa esinumber Helle-Moonika Helme vastandas oma kõnes EKREt Reformierakonnale. „Te vaadake seda saali, kui täis see on, ja te võrrelge neid pilte, mida te näete sotsiaalmeedias, kus meie praegune peaminister Kaja Kallas käib kohtumas rahvaga. Kui palju on seal inimesi? Vähe. Kui palju on meid? Palju!” alustas Helle-Moonika Helme oma kõnet.Helle-Moonika Helme hõikas, et just Reformierakonna tõttu on Eestis Euroopa suurim inflatsioon, et nemad võtsid Haapsalu raudteelt ära raha, ei kuulanud EKREt, kui see aastate eest palus sõjatehnika ostmist. „Putin kindlasti ootab aastani 2026, kui kõik meie Kustid ja Salmid ja Kajad ja Hannod raporteerivad talle, et nüüd me oleme valmis ja nüüd sa võid tulla,” ironiseeris Helle-Moonika Helme.Erakonna esimees Martin Helme lubas Eesti hoida sõjast puutumata. „Me päästame Eesti sõjast sellega, et me vähem möliseme ja rohkem teeme,” lubas Martin Helme.Järgnes aplaus.Martin Helme rääkis erakonna valimisplatvormist. Ta loetles, kuidas Eestis on Euroopa kõrgeim inflatsioon, suurim tööstustoodangu vähenemine, möödunud aastal sündis rekordiliselt vähe lapsi ja võeti vastu palju immigrante. „Niimoodi jätkates Eesti riik hävineb ja mitte põlvkondade pärast või järgmisel sajandil. Ta hävineb meie silme all,” rääkis Helme. „Liiga palju on kaalul.”Martin Helme sõnul on praegu võtmeküsimus just nendes valimistes, sest nelja aasta pärast ei pruugi enam midagi päästa olla. „Nendel valimistel on asi väga lihtne - valitakse kas Eesti poolt või Eesti vastu,” ütles Helme. „Kõik, kes annavad hääle erakondadele, kes jätkavad inflatsiooniga, immigratsiooniga, rohepöördega, homoabieludega, hääletavad tegelikult Eesti vastu.”Siinse valimisringkonna teine number Daniel Mereäär lubas oma kõnes, et EKRE võtab tänavustel valimistel riigikogus 51 kohta. „Kas võtame Eesti tagasi?” küsis Mereäär publikult. Vastuseks oli aplausiga: „Jaa!”Kõik kordus teiste kandidaatidega. Siinse ringkonna ankrumees Jaen Teär küsis kuulajatelt:„Kas olete minuga nõus, kui ma küsin: kas päästame Eesti koos läänlastega?”Koos pildistamaKõnede lõppedes kutsuti ükshaaval lavale kõik ringkonna kandidaadid. Puudus vaid Palle Kõlar, kes oli samal ajal erakonda esindamas Hiiumaal toimuval debatil.Koosolek algas ühiselt hümni laulmisega ja lõppes ühiselt „Jää vabaks, Eesti meri” laulmisega.Pärast oli rõdusaali ukse taha kaetud kohvilaud ja sai koos erakonna juhi Martin Helmega fotoseina taustal pildistada. Soov koos pilti teha oli suur.Haapsallane Einar Eiland kinkis Martin Helmele puust redeli, mille oli koosolekule kaasa võtnud. „See on Kaja Kallase võimuredel,” ütles Eiland. Redeli astmetel oli kirjas: „valetamine”, „varastamine”, „vaesumine”, „korruptsioon”, „bürokraatia” ja „võim”. Eilandi sõnul on redeli teisel pool kohad tühjad, need soovitas ta Martin Helmel täita enda teistsuguste võimuastmetega."Kui sotsid ja „kesikud" suutsid Läänemaal kohale meelitada alla 20 inimese, siis EKRE tõi kokku ligi 200 huvilist."Koosolek lõppes kõikide kandidaatide lavale tulekuga. Ühiselt lehvitati paberlippe ja lubati soovijatel kandidaate pildistada. 3 X MALLE-LIISA RAIGLA Haapsallane Einar Eiland kinkis Martin Helmele puust redeli.Pärast koosolekut kostitati inimesi kohvi ja suupistetega.MALLE-LIISA RAIGLA


BNS-i reede tähtsamate uudiste kokkuvõteTALLINN, 11. veebruar, BNS – BNS-i reede tähtsamate uudiste kokkuvõte.
– Välisministeeriumi globaalküsimuste asekantsler Märt Volmer ütles kolmapäeval Euroopa Liidu (EL) Arktika foorumil Gröönimaal Nuukis, et samameelsete jõudude koostöö Arktikas peab tugevnema.
– Kirjanike Maja musta laega saalis selgusid reedel eelmise aasta kauneimad Eesti raamatud, mis valiti kahes kategoorias ja 178 kandidaadi hulgast.
– Välisminister Urmas Reinsalu ütles reedel Tallinnas inimõiguste aastakonverentsil, et vaja on asutada Ukrainas toime pandud agressioonikuriteo eritribunal, mis võimaldaks pidada kohut Venemaa juhtkonna, sealhulgas Putini üle.
– Eesti Liikluskindlustuse Fond (LKF) teatas, et viis kindlustingimustesse sisse muudatused, mille kohaselt ei kehti alates 1. juunist Eesti sõidukile väljastatud roheline kaart Venemaal ega Valgevenes, samast ajast ei kehti Venemaa ja Valgene rohelised kaardid Eestis ega teistes Euroopa majanduspiirkonna lepinguriikides.
– Saaremaa Lihatööstus OÜ kutsub tagasi Kuumsuitsu Saaremaa Saunasingid, kuna ettevõtte poolt võetud proovist tuvastati Listeria Monocytogenes.
– President Alar Karis tõi reedel inimõiguste instituudi aastakonverentsi avasõnavõtus välja, et Venemaa sõda Ukraina vastu kinnitab taas traagilist ajaloolist kogemust - sõdades ja relvakonfliktides rikutakse rahvusvahelist humanitaarõigust ning inimõigusi ja põhivabadusi, põhjustades ebainimlikke kannatusi tsiviilisikutele.
– Hiiumaa, Muhu, Ruhnu, Saaremaa ja Vormsi ühendavad jõud, et UNESCO nimekirjas oleva alana jätkata sealse loodusliku mitmekesisuse väärtustamist ja rohelise mõtteviisi juurutamist igas eluvaldkonnas.
– Dokumentaalfilmide festival Docpoint Tallinn tõi kinodesse enam kui 4000 vaatajat.
– Peaminister Kaja Kallas ütles Brüsselis Euroopa Liidu riigi- ja valitsusjuhtide kohtumisel, et sõjaline toetus Ukrainale peab aitama Ukrainal Vene väed oma territooriumilt välja lüüa.
– Töötukassa andmetel oli jaanuari lõpus töötuna registreeritud 54 263 inimest, mis moodustab 16-aastastest kuni pensioniealisest tööjõust 8,3 protsenti; töötute arv tõusis kuuvõrdluses 0,4 protsendipunkti võrra.
– Teisipäeval võõrandas põllumajandus- ja toiduamet  omanikult Jõgevamaal 46 koera, sest koerte pidamistingimused olid täitmata.
– Tartu maraton toimub kindlasti, andis suusamaratoni rajameister Assar Kütt neljapäeval Tartu Postimehele oma sõna, samas pidi kogenud rajameister möönma, et ilmataadil on veel võimalik distantsi pikkuse kohta sõna sekka öelda.
– Reede hommikul on teeolud põhi- ja tugimaanteedel üle Eesti kohati väga keerulised, kuna paljudes kohtades sajab lörtsi ja lund, puhub tugev tormituul ning tuiskab. Ühtlasi katkes ka laevaühendus väikesaartega.
– USA hävituslennuk tulistas reedel Alaska kohal alla tundmatu objekti, teatas Valge Maja.
– USA president Joe Biden märgib sel kuul Venemaa sissetungi Ukrainasse visiidiga NATO liitlasriiki Poolasse, teatas Valge Maja reedel.
– Tunnustatud Hispaania filmirežissöör Carlos Saura, kes jõudis rahvusvahelisele areenile 1960-ndail kriitiliste filmidega Franco diktatuuri suhtes, suri reedel 91 aasta vanuselt, teatas Hispaania filmiakadeemia.
– Šveits teatas reedel, et takistas oma range neutraliteedipoliitika tõttu Hispaanial Šveitsis toodetud õhutõrjerelvade saatmise Ukrainale.
– Poola võib sulgeda veel piiriületuspunkte piiril Valgevenega, ütles peaminister Mateusz Morawiecki Brüsselis.
– Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi ütles reedel, et Vene sportlaste osalemine Pariisi 2024. aasta olümpial oleks "vägivalla ilming".
– Annekteeritud Ida-Jeruusalemmas rammis auto reedel ühes bussipeatuses seisjaid, hukkus kaks ja sai viga viis inimest, teatasid Iisraeli võimud.
– Euroopa Parlamendi belglasest liige peeti detsembris lahvatanud korruptsiooniskandaaliga seoses reedel küsitlemiseks kinni ning politsei otsis läbi tema büroo, teatas Belgia föderaalprokuratuur.
– Moldova läänemeelne peaminister Natalia Gavrilița astus reedel tagasi ja valitsus kukkus kokku.
– Moldova kutsus reedel välja Vene suursaadiku, sest Chișinău andmetel läbis Ukraina suunas välja tulistatud Vene rakett Moldova õhuruumi.
– Rumeenia eitas reedel Vene rakettide lendu nende õhuruumis, lükates tagasi Kiievi väited kahe Vene raketi kohta, mis jõudsid väidetavalt NATO liikmesriigi õhuruumi teel Ukrainasse.
– Venemaa vähendab oma toornafta toodangut järgmisel kuul viie protsendi võrra, teatas reedel asepeaminister Aleksandr Novak.
– Ukraina armeejuht teatas reedel, et kaks Vene raketti läbisid Moldova ja Rumeenia õhuruumi teel Ukraina sihtmärkide poole.
– Endine Vene kuberner Sergei Furgal, kelle kinnipidamine tõi 2020. aastal kaasa meeleavaldused Habarovskis, vangistati reedel 22 aastaks väidetavalt kahe mõrva korraldamise eest.
– Ukraina teatas Vene vägede ulatuslikest drooni- ja raketirünnakutest reedel, päev pärast president Volodõmõr Zelenskõi visiiti Euroopa riikidesse, et mõjutada neid Ukrainale kaugrelvi andma.
– Kurdi võitlejad on pärast Türgit ja Süüriat tabanud maavärinat peatanud ajutiselt oma "tegevused" Türgis, teatas Kurdistani Töölispartei (PKK) üks juhte neljapäeval.
Baltic News Service


„Tahaksin lihtsalt oma elu tagasi.“ Endise kõrge riigiametniku skeemid tõmbasid tema lähedase võlakeerisesseSugulasele kohtutäituri kaela tõmmanud proua: „Missugused jamad?! Mida te üldse räägite?!“Kuidas käituksite, kui lähedane paluks teilt abi, kuid vastutasuks saate kaela rohkem kui 30 000eurose nõude ja kohtutäituri? „Ma ei oleks iial arvanud, et usaldust võib niimoodi kuritarvitada,“ kirjeldab naine, kelle sugulane talle just sellise „üllatuse“ korraldas.Aasta 2009. Masu andis igal pool tunda ja pangast oli laenu saada sisuliselt võimatu. Eriti olukorras, kus üks laen oli juba all. Kuid Sirje vajas taimekasvatuse käimatõmbamiseks hädasti laenu.Praeguseks avalikkusest tagasi tõmbunud Sirje tegi omal ajal avalikus sektoris kõrget lendu. Algul vallavanem, siis kõrgetel kohtadel haridusministeeriumis, edasi ministeeriumi juhtkonnas. Küll mitte kauaks, sest juba enne ametiaja lõppu 2008. aastal lahkus ta kõrgest ametist. Koostöö ministriga polevat sujunud.Niisiis olid 2009. aasta oktoobris toimunud kohalikud valimised Sirje jaoks üliolulised. Ta tegi koduvallas oma valimisliidu esinumbrina parima tulemuse ja pääses kindlalt volikokku. Ent valijaid ei teadnud, et mõni kuu varem oli ta andnud allkirja paberile, mis kummitab naist veel 14 aastat hiljemgi. Ja on lõhki ajanud terve pere.Tahtis laenu varjataSirje võttis 2009. aasta aprillis rohkem kui poole miljoni kroonise laenu, mille andis talle Läänemaa ühele rikkamale ärimehele kuuluv firma. Laenu tagatiseks andis Sirje talle kuuluva kinnistu.Vallavolikogu liikmena töötades hakkas laen Sirjet aga närima: mis siis, kui keegi märkab ja hakkab küsimusi esitama? Peavad ju volikogu liikmed kord aastas esitama majanduslike huvide deklaratsiooni, kuhu lähevad kirja ka laenud. Tal oli juba ka kodulaen, tagatiseks seesama kinnistu.Nii tuligi ta sugulase Aime (nimi muudetud) jutule. „Ma ei tea, mida ta täpselt kartis. Igatahes ütles ta, et seda laenu on vaja varjata. Sirje tahtis, et tema maine ja nimi oleksid plekitud,“ meenutab Aime (54) rohkem kui 13 aastat hiljem. Õhtuleht võttis loo tarvis ühendust ka Sirjega, kes sisuliste kommentaaride andmisest keeldus (loe pikemalt lisatud intervjuust - H. M.).Sirje pani ette kirjutada laenuleping hoopis Aime nimele - Aimest saab laenuvõtja, Sirjest käendaja. Maksimaalselt pooleteiseks aastaks, lubas Sirje, et siis muudab ta lepingu jälle tagasi. Aime sõnul olnud neil laenuandjaga vastav kokkulepe ja muudatus pidi olema lihtsalt näiline.Aime ütleb, et poleks ealeski nõustunud, kui oleks teadnud, mis edasi juhtub. Aga kuna poolteist aastat ei tundunud teab mis pikk aeg, pealegi oli palujaks inimene, kellega ta on koos üles kasvanud, jäi Aime nõusse.Laenulepingu muutmise kokkuleppe kohaselt tuli laen tagastada kolmes osas, viimane makse pidi saama tasutud 2011. aasta märtsi lõpuks. Kuid poolteist aastat pärast lepingu muutmist oli laen ikka üleval ja Sirje palus Aimel veel aastakese laenuvõtjat „etendada“. Aime nõustus taas. Ikkagi sugulane ju!Nii allkirjastatigi 2011. aasta mais järgmine paber, millega näiline laenusaaja Aime ja käendaja Sirje kinnitasid, et tasuvad hiljemalt 2012. aasta maikuuks laenusumma. Vahepeal olid kroonid asendunud eurodega, tasuda tuli 38 346 eurot.Ähvardati kohtugaMöödus veel kolm aastat, kuid Sirje ei suutnud laenu tagasi maksta. 2014. aastal sai laenu andnud ettevõttel mõõt täis ning Sirjet ja Aimet ähvardati kohtuga. Laenu põhiosast polnud Sirje selleks ajaks tasunud sentigi.Laenu andnud ettevõtja ütleb nüüd Õhtulehele, et ei soovi üksikasju kommenteerida. Seetõttu ei õnnestu saada vastust küsimusele, miks pole leping Sirje nimele tagasi muudetud, ehkki selline kokkulepe oli. „Ikka juhtub vahel, et võlad jäävad üles,“ lausub ettevõtja. „Aga enamjaolt makstakse ikka ära.“Aime tunnistab, et kirvena pea kohal rippunud võlalugu lõi kiilu tema ja Sirje suhtlusse. Varem lähedastest sugulastest said peaaegu võõrad. Silmast silma pole ammu kohtutud, ka telefoni teel on Sirjet keeruline kätte saada.Aga aastal 2015 tärkas uus lootus. Nimelt kinnitas kohus Sirje, Aime ja laenaja vahelise kompromissi, millega firma loobus nõudest osaliselt. Sirjel tuli tasuda ülejäänud võlasumma ehk 31 850 eurot.Osana kompromissist vahetasid naised taas rollid ning Sirjest sai laenuvõtja ja Aimest käendaja, käenduse maksimumsummaga 32 000 eurot. Sirje lubas, et seab ettevõtte kasuks ja võla tagamiseks oma kinnistule hiljemalt 2016. aasta aprilliks esimeses järjekorras hüpoteegi ja sellega lõpeb Aime käenduskohustus.Kompromissilepingus pandi paika ka maksegraafik, mida Sirje kohustus tasuma. Laen pidanuks olema täies mahus tagasi makstud 2020. aasta lõpuks. Ent nii ei läinud. Sirje ei seadnud oma kinnistule hüpoteeki, ka muud lubadused jäid tühjaks. Asjasse sekkus kohtutäitur.Peatatud, kuid kauaks?Sugulase võetud laenu tõttu oli Aimest 2018. aastaks ametlikult võlgnik saanud. Ühel päeval kutsuti ta isegi tööl välja - kuna tema suhtes on algatatud täitemenetlus, peab tööandja palgast kinni pidama täiturile mineva summa. Kuna Aime on tootmisettevõttes lihttööline ja palk pigem kehvapoolne, tähendas see rahaliselt suurt lööki.Sirje maksis talle iga kuu ise selle raha tagasi, kuid seaduse silmis oli Aime võlgnik. Isegi tema autole pandi keelumärge, mistõttu ta ei tohtinud seda müüa. „Jah, rahaliselt pole ma midagi kaotanud, aga oli ka olukordi, kus pidin mitu korda paluma ja meelde tuletama, et Sirje mulle kinnipeetud raha tagasi maksaks. See kõik oli väga alandav,“ räägib Aime.Praegu on Aime suhtes täitemenetlus peatatud. Piirangud, näiteks pangakonto arest, siiski jätkuvad. Menetlus peatati tingimusel, et Sirje asub vabatahtlikult täitma nõuet ja tasub täituri kaudu iga kuu 200 eurot. Aime teada on Sirje seda nõuet täitnud. Siiski, paarisajaeuroste kuumaksete juures võtaks umbes 30 000 euro suuruse võla tagasimaksmine üle kümne aasta.Kuid Aime pea kohal ripub endiselt kirves - peatatud menetlus tähendab, et see võidakse igal hetkel uuesti alustada. Näiteks kui Sirje tagasimaksmisel taas jänni peaks jääma. Kuna Aime on käendaja, vastutab tema. „Ma tahaksin lihtsalt oma elu tagasi saada. Mu elu on rikutud,“ ütleb Aime ja tema hääl murdub.Ta tunnistab, et lugu on jätnud jälje ka tema tervisele. Peas tiksub pidevalt miljon miks-küsimust. Neist peamine: miks üldse tõmbas Sirje sellesse jamasse oma sugulase? „Inimesed ei peaks kergekäeliselt usaldama. Vähemalt nii, nagu mina seda tegin. Ükskõik kui ilusad need lubadused ka ei oleks. Nagu näha, siis ei saa ka enda üht kõige lähedasemat inimest usaldada,“ lausub ta.Aime palus oma perekonnanime loos mitte kasutada. Juhtunust teavad ta lapsed ja mõned lähisugulased. „Olen kogu maailma ees võlglaseks tehtud,“ ütleb Aime. „Ükskõik kuhu krediidiasutusse ma nina pistan, sealt vastatakse, et ma olen ju võlglane. Mul on täitur kaelas millegi eest, mida ma teinud pole. Mind on antud kohtusse millegi eest, mida ma teinud pole. Ma olen emotsionaalselt nii palju peksa saanud. See ei ole õiglane.“Vida Press ELU ON RIKUTUD! „Ma olen emotsionaalselt nii palju peksa saanud. See ei ole õiglane,“ kurdab Aime, kellest sai sugulase skeemide tõttu võlglane.HELEN MIHELSON