50 päeva hiljem. Kas peaminister keeras idaskandaali tõrjumise üle võlli? Paljud arvavad nii, sealhulgas Kaja Kallas iseKallas kahetseb enda ja Kersti Kaljulaidi vahel tekkinud poleemikat ning tunnistab, et on kohati asjata konflikti tõtanud.„Kas tõesti on juba 50 päeva möödas?“ Nii küsib mitu Eesti poliitika tipptegijat, kui neile lähenevat tärminit mainida.Nii on. Koalitsioon püsib ja Reformierakonna reiting on langenud õige pisut - paar protsenti. Peaminister Kaja Kallase skandaali kajastati rahvusvahelises meedias üksjagu, ent kodumeediaga võrreldes oli keskmine sellest kõnelev lugu palju rahulikum: juhtus selline lugu. Kallas ütles seepeale seda, tema kriitikud toda ja loo lõpp. BBC tuntud intervjuusaates „Hardtalk“ kulus skandaalile viis minutit, ülejäänud 20 Kaja Kallase tavapärastele meediaesinemiste teemadele. Temalt pärast skandaali intervjuu võtnud Washington Post ja Financial Times selle kohta ei küsinudki. Samuti ei esitatud peaministrile ühtegi skandaali koha käivat küsimust hiljutisel Soome-visiidil, kuigi Stenbocki majas lihviti pressikonverentsi tarbeks asjakohaseid sõnumeid.Hiljuti Kallasele hambusse jäänud president Kersti Kaljulaid on möönnud, et Eesti maine sai selle skandaaliga kahju. „Kui olin viimati Kiievis, küsisid Ukraina poliitikud murelikult: kas teie sõna veel maksab, kui teil on seal selline skandaal? Poliitikud ja ekspoliitikud on kuluaarides seda pärinud. Pärast Kiievit käisin Washingtonis. Tavaliselt on teemadeks Ukraina ja Venemaa, mõnikord ka Euroopa ja Ameerika suhted, kuid seekord räägiti ka Eesti sisepoliitikast,“ on Kaljulaid öelnud.Piisav aegKallase riigi- ja valitsusjuhtidest kolleegide suust pole Eesti peaministri kohta kriitikat kosta olnud. Eraviisiliselt on ta neilt palju toetusavaldusi pälvinud, öeldakse Stenbocki majast. Suur teema see tema välismaa kolleegide jaoks polnudki. Möödunud reedel Hispaanias Granadas toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel arvasid Kallase kolleegid, et Eesti peaminister on skandaalist ühes oma poliitilise eluga välja tulnud. Nii mõnigi nentis, et on ise samasuguses puntras olnud, ja teadis öelda, et kuus nädalat peaks olema piisav aeg, et torm vaibunuks arvata.Muidugi öeldakse näkku sooje sõnu, sapisemad jäävad seljataha. Mis huvi olekski kellelgi seda teemat tõstatada, isegi kui nad arvaksid, et teise riigi peaminister pidanuks tagasi astuma? Omaette teema on see, kas usuti, et Kallas skandaali üle elab.Läti peaminister on varsti juba kuu aega ametis olnud, ent pole siiani Eestisse jõudnud. Tavaliselt toimuvad lähimate naabrite viisakusviidid mõne päeva jooksul. Võib arvata, et lätlased jäid ootama aega, kui Kallase saatus saab selgeks. Paistab, et lätlased jõudsid järeldusele, et Eesti peaminister pääses, sest esmaspäeval kuulutati Evika Silina visiit välja, kuigi hiljem selgus, et Silina haigestumise tõttu lükkub see edasi.Teiste riikide sisepoliitikasse sekkumine pole riigijuhtidel tavaks ja arvamuse avaldamisest pole ka midagi võita. Seda enam tekitab küsimusi president Alar Karise väide, et Kallase skandaali teema tuleb välismaa kolleegidega suheldes tihti üles. Kui Delfi saatis välisministeeriumisse seda teemat puudutava loo tarbeks päringu, polnud ministeeriumi käsutuses presidendi välissuhtluse kohta ühtegi sellist memo, mis skandaali tõstatamist kinnitaks. Välisministeeriumisse peavad jõudma kõik Eestile olulise välissuhtluse memod, ka riigipealt. Peagi pärast Delfi päringu Kadriorgu jõudmist hakkasid memod välisministeeriumisse laekuma. Skandaali puudutavate memode puhul täheldati tavatut asjaolu: kuigi selliste dokumentide puhul märgitakse, kes millise teema tõstatab, oli kõnealusel juhul see osa ebaselge.Kas president Alar Karis võis ise omal initsiatiivil teema üles võtta? „Vastus on ei,“ ütles presidendi kommunikatsiooninõunik Indrek Treufeldt. „Presidendil on rida Eestile olulisi teemasid, mida vestluste puhul üles võtta: julgeolekuolukord Euroopas, Ukraina igakülgne toetamine, nüüd ka rünnak Iisraeli vastu, Läänemere julgeolek ja kriitilise taristu turvalisus,“ lisas ta.Tähelepanu suurenesVälisministeeriumis teatakse, et teiste riikide tähelepanu Kallase skandaali vastu suurenes pärast seda, kui Karis oli öelnud, et tema oleks Kallase asemel tagasi astunud. See, mida tegi Karis, jäi skandaali algusaega. 50 päeva skandaali võinuks lõppeda mõne päevaga, aga me räägime sellest endiselt. Ometi piisanuks kohe alguses lihtsast, ent siiralt öeldud lausest: ma südamest vabandan. Mitte hiljem tulnud lausest: vabandan, keda see on riivanud.Mis on meie peaministriga juhtunud, et ta end pidevalt ohvriks teeb?Nii poliitikuid, poliitika asjatundjaid, analüütikuid, aga ilmselt ka päris paljusid valijaid häirib, et peaminister näeb end pidevalt ohvrina.Laiemalt tekkis see kuvand pärast 2019. aasta valimisi, kui Kallas ütles, et keskealise mehena oleks tal poliitikas lihtsam. Nüüdki arvab ta, et teda rünnatakse seepärast, et ta on naine.Kas Kallas on unustanud enda 2011. aasta juunis Annele & Stiilile antud intervjuus öeldud sõnad, et naisena on poliitikas lihtsam läbi lüüa?„Kui naisi on vähem, on ühiskondlik surve, et valitsuses peaks olema naisi. Siis on sul lihtsam valitsusse pääseda,“ uskus ta toona.Kallas ei vaidle 12 aastat tagasi lausutule vastu. „Aga sellel on ka teine pool. Kui sina esindad laua taga vaadet sellest, et probleem on nii- või naasugune, võib juhtuda, et sind ei toetata, kui teistel pole samasugust elukogemust. Laua taga jääb tunne, et mehed esindavad suuremat rühma inimesi, kuigi rühmad on sama suured. Lihtsalt laua taga on ühe esindajaid vähem,“ sõnas valitsusjuht.Idavedude skandaal algas 23. augustil. Kallas andis ERR-i ajakirjanikule Madis Hindrele avaintervjuu ja nimetas ajakirjanikku alatuks, sest ajakirjanik oli küsinud temalt tema abikaasa Vene ärisidemete kohta küsimusi.Korruptsioonivastase erikomisjoni ette selgitusi andma minnes olid peaministril kaasas tsitaadid, millega küsimuste esitajat Mart Helmet rünnata, ent ta polnud valmistanud ette vastuseid küsimustele, miks ta sinna komisjoni üldse kutsuti.Süüdi oli Kallase meelest ikka paha opositsioon.„Mida ma peaksin tegema selleks, et teid veenda?“ küsis Kallas Vilja Kiislerile antud intervjuus.„Mind lüüakse risti“ „Mida ma tahan öelda - mind lüüakse risti mu abikaasa äripartneri tegevuse pärast ja samas presidenti, kes on juhtorganis äriühingus, koheldakse teistmoodi. [---] Te ei küsinud [Kaljulaidilt] kordagi, kuidas on võimalik, et äriühingu juhtorgani liige loeb ajakirjandusest 26. septembril, et Alexela tegutseb Venemaal edasi ja impordib kütust, kui 19. juunil oli Päevalehes väga-väga põhjalik lugu selle kohta,“ ütles Kallas saate „Stuudios on peaminister“ juhtidele Mirko Ojakivile ja Arp Müllerile.Samas saates sõnas Kallas, et Eesti ajakirjandus on rünnanud teda ägedamalt võrreldes teiste Eesti poliitikutega.Ta väitis, et saatejuhtide Ojakivi ja Mülleri eriline lemmik olla olnud endine peaminister Jüri Ratas.Kallase arvates koheldakse teda võrreldes teiste poliitikutega ebavõrdselt. Teisisõnu, Kersti Kaljulaidi, Mart ja Martin Helmet, Jüri Ratast või Urmas Reinsalu hoitaks justkui kätel.Kallas on unustanud, kuidas meedia tagus trumme Helmete skandaalide ajal või ironiseeris Jüri Ratase üle tema pideva vabandamise pärast. Ta on unustanud ka tsitaadid, mida ta ise on öelnud nendesamade Helmete või Ratase kohta. Kõige legendaarsem neist on ehk „Jüri Ratas peaministrina müüks Eesti maha esimesel võimalusel“.„Ratas oli ju pikalt naljarubriikide objekt, nüüd on samaks muutunud Kaja Kallas,“ ohkas üks Kallast aastaid toetanud inimene. „Tema üle tehakse nalja, sest muud ei oska enam teha selle pettumuse ja frustratsiooni taustal. Kaja Kallas ei saa aru, et terve riik on praegu tema käitumise ohver.“Nädalavahetusel läks ringlema meem, kus Kallas räägib ajakirjanikule: eksperdid ütlevad, et minu valitsuse ajal on elu Eestis läinud paremaks. Ajakirjanik vastab: jah, aga inimesed ütlevad, et halvemaks on läinud. Kallas vastab: jah, aga inimesed ei ole eksperdid.Nii ajakirjanike, kommunikatsioonitöötajate kui ka poliitikute käest küsitakse ahastusega, kes ometi annavad Kallasele nõu.Kallas on käitunud selliselt, et pole võimalik, et ükski kommunikatsiooniekspert, isegi algaja, annaks kunagi sellist nõu.Kindlasti pole ka ükski lähedane tiimiliige peaministrile sellist nõu andnud - seal on arukad, targad ja intelligentsed inimesed.Autoriteet vähenesNagu üks inimene nentis, siis Eesti avalikkus ei ole varem näinud seda, kuidas 50 päevaga ühe lugupeetava inimese autoriteet niimoodi väheneb.Viidatakse, et idavedude skandaal oli küünemust selle kõrval, mida oleme nüüd näinud Kallase kui inimese kohta. „Skandaal tõi välja selle, millise inimesega on tegemist, ja see on palju suurem ja olulisem info, kui see idavedude skandaal suutis olla,“ nenditakse.Üks Kallast aastaid tundnud inimene ütleb: ma ei ole näinud sellist Kaja, tundub, et ma pole teda kunagi tundnud.Põhjendustes viidatakse teiste süüdistamisele, küünilisusele, enesest ohvri kujundamisele.Aga mida enesest ohvri tegemine annab? Mida inimene sellega saavutada loodab? Laiemalt võttes on see manipulatiivne võte sagedasti kasutusel nende inimeste puhul, kes on end ohvriks teinud, kuid tegelikult seda pole. Muu hulgas kaitseb inimene sellega kõigepealt enda minapilti.„Teiseks ta loodab ilmselt leida kaastunnet, ja kuna seda pole tulnud, on ta saanud vihaseks,“ analüüsis üks terapeut Kallast. Ta küsis: mida peavad tundma need seda skandaali jälginud inimesed, kes on päriselt ohvrid?„See, et Kallas tõi skandaali alguses sisse, et Briti peaministri abikaasal oli sama asi, ning nüüd siis, et president Kersti Kaljulaidil ka, jätab mulje kolmanda klassi Katist. Too sodib plangule mingi lille, majaomanik saab natist kinni, küsib, mida ta tegi, ja Kati ütleb: aga Mari tegi ka. See on see tase. Kellelegi võib see tunduda taktikaliselt kasulik näidata end Eesti ajakirjanduse ja opositsiooni ohvrina, aga see pole väärikas,“ nenditi Tagatoale.„Kallas spinnib päris palju opositsiooni suunas, et nemad ründavad. Aga see ongi opositsiooni töö. Oleksid need kottijad ainult Helmed, siis seisaks enamik meist müürina Kallase taga. Aga kõige traagilisem on, et Kaja tõukab endast ära oma kõige tulisemad toetajad. Need, kes teda lõputult on hoidnud. Need, kes rõõmustasid, et riik on heades kätes, õigete väärtustega. Me kõik, kes me andsime hääle tänase koalitsiooni poolt, tegime seda ju sellepärast, et Kaja saaks jätkata peaministrina,“ tõdes üks pikaaegne Kallase poolehoidja ja Reformierakonna valija.Ta analüüsis Kallase kahte - Vilja Kiislerile ja Andres Kuusele antud - intervjuud ning ütles, et hoidis hinge kinni. „Mõtlesin: Kaja, palun sind, palu südamest vabandust, ütle, et oled meid alt vedanud, võimalik, et mitte tahtlikult, aga et vastutus on sinu kätes ja sa võtad nüüd selle. Oleks ta seda teinud, oleks ta veel tugevamana tagasi tulnud. Aga ta ei teinud seda. Ja nüüd süüdistab ta muu hulgas sedasama ajakirjandust, kes on teda pikalt ja palju hoidnud.“Jah, Kallas on hästi töökas, ta on tark ja intelligentne, suure lugemusega. Tal ongi suurepärane rahvusvaheline maine. Aga Kallas on korranud - mitte tõestanud, aga just korranud -, et ta võib olla välismeedias edukas esineja, aga sisepoliitiliselt on ta nõrk peaminister.Siin tuleb silmas pidada 2019. aasta parlamendivalimiste järgset olukorda, kui Reformierakond jäi opositsiooni, ja 2022. aastat, kui Kallas lõi valitsusest välja Keskerakonna ministrid.Ta näitas sellega, et lasi sellel kriisil süveneda piirini, kus ta polnud enam võimeline valitsust koos hoidma. Kallas võib ju praegu öelda: aga vaadake, mida tegi Kersti Kaljulaid, või 2019. aasta ja 2022. aasta kohta: vaadake, mida tegi Jüri Ratas. Lihtne on öelda, mida teised tegid, ent keerulisem vaadata, mida ise teed. Üks peaministri suuremaid ülesandeid on oma valitsust ja koalitsiooni koos hoida ning seda muu hulgas viisil, et kõigil on seal võimalikult meeldiv olla. Tegelikkuses see niimoodi pole.Suur südamevaluKa viimase 50 päevaga koalitsioonipartneritele tekitatud südamevalu on sama suur, nagu valitsus oleks viis korda rahandusminister Mart Võrklaeva automaksu vastu võtnud.Üks analüütik arvab, et me pisendame juhtunut, kui vaatame seda ainult läbi Kallase prisma. Seda tuleb vaadata läbi koalitsiooni prisma ehk minna nende rolli.„Ükskõik kui vaprad on Eesti 200 ja sotsid oma sõnades olnud, siis need küünejäljed, mis on nende hinge jäänud, on sama sügavad kui küünejäljed Kaja Kallase toolis,“ rääkis ta.Võib ju küsida, miks ükski reformierakondlane novembris toimuvatel erakonna esimehe valimistel Kallase vastu ei kandideeri. Aga vastus on lihtne: kui keegi seda praegu teeb, saab ta peksa. Keegi uus saab tulla üksnes siis, kui Kallas kõrvale astub.Siin aitabki Kallast tema ohvrikuvandi strateegia: omad ei taha ohvri vastu minna. Sest kui sa esitled ennast ohvrina, siis Reformierakonna realiige usubki seda, sest ta usaldab Kallast keskmisest rohkem. Maaslamajat ei peksta.Reformierakonnas on mitmesuguseid tundeid. On inimesi, kes hoiavad Kallase poole, ja on inimesi, kelle tunded on kahetised. „Ma ehk nii kriitiline poleks. Aga ma tunnetan, et see teema pole minu jaoks Kaja-keskne, vaid näen seal taga mingisugust seltskonda, kes soovitavad üht või teistpidi käituda,“ arvas üks reformierakondlane, kes pole riigikogu liige. „Jah, Kaja autoriteetsus on vähenenud, kuid teisalt hakkab mul natukene kahju. Mul on tunne, et teda kasutatakse ära. Suures plaanis ma isegi usun Kaja. Samas arvan, et ta pole õigesti käitunud,“ lisas ta.Ent nüüd annab Balticconnectori gaasitoru ja Elisa sidekaabli juhtum Kallasele võimaluse tõusta ja öelda, et sõda on meie õuel. Jälle on võimalik julgeolekukaardiga mängida. "Muidugi öeldakse näkku sooje sõnu, sapisemad jäävad seljataha.""Kallas on unustanud, kuidas meedia tagus trumme Helmete skandaalide ajal või ironiseeris Jüri Ratase üle.""Mis on meie peaministriga juhtunud, et ta end pidevalt ohvriks teeb?""Kui keegi erakonna juhi valimistel Kaja Kallase vastu kandideerib, saab ta n-ö peksa."KUVANDPeaminister Kallas ohvrikuvandist: olen püüdnud seda muutaKui Kaja Kallase käest küsida, kas ta on ise ohvrikuvandit tekitanud, siis ta tunnistab seda. „See võib nii olla küll. Ma olen selle peale mõelnud ja üritanud seda muuta. Ma olen tundnud, et olen hästi suure rünnaku all igalt poolt. Et kõik, kellel on kuskil midagi küdenud, lähevad ka maaslamajat jalaga lööma. Minu viga, kui ise analüüsin, on see, et kuna see puudutab mind isiklikult, olen läinud kaklustesse, kuhu poleks pidanud minema. Kui oled nii suure rünnaku all, siis on minu instinkt ennast kaitsta. Olen võtnud seetõttu ette võitlusi, mida poleks pidanud,“ vastas ta.Peaminister tõi esile president Kersti Kaljulaidi teema ja nentis, et kuigi ta taotles võrdset kohtlemist ja tahtis ekspresidendist kõneledes üksnes näite tuua, kukkus see välja justkui Kaljulaidivastane rünnak. „Seda ma ei soovinud,“ ütles Kallas. Ta nentis, et peale Kaljulaidi-juhtumi leiaks veelgi asjata ette võetud lahingute näiteid.Peaminister Kaja Kallase tume vari kipub päris-Kaja üle võimust saama. Foto: Karl Artur Kangur Kersti Kaljulaid TAGATUBA HERMAN KELOMEES KÄRT ANVELTANALÜÜS Herman Kelomees Kärt Anvelt poliitikatoimetaja vanemtoimetaja


TAGATUBA | 50 päeva hiljem. Kas peaminister keeras idaskandaali tõrjumise üle võlli? Paljud arvavad nii, ka Kaja Kallas iseKallas kahetseb enda ja Kersti Kaljulaidi vahel tekkinud poleemikat ning tunnistab, et on kohati asjata konflikti tõtanud.
„Kas tõesti on juba 50 päeva möödas?“ Nii küsib mitu Eesti poliitika tipptegijat, kui neile lähenevat tärminit mainida.
Nii on. Koalitsioon püsib ja Reformierakonna reiting on langenud õige pisut – paar protsenti. Peaminister Kaja Kallase skandaali kajastati rahvusvahelises meedias üksjagu, ent kodumeediaga võrreldes oli keskmine sellest kõnelev lugu palju rahulikum: juhtus selline lugu. Kallas ütles seepeale seda, tema kriitikud toda ja loo lõpp. BBC tuntud intervjuusaates „Hardtalk“ kulus skandaalile viis minutit, ülejäänud 20 Kaja Kallase tavapärastele meediaesinemiste teemadele. Temalt pärast skandaali intervjuu võtnud Washington Post ja Financial Times selle kohta ei küsinudki. Samuti ei esitatud peaministrile ühtegi skandaali koha käivat küsimust hiljutisel Soome-visiidil, kuigi Stenbocki majas lihviti pressikonverentsi tarbeks asjakohaseid sõnumeid.
Hiljuti Kallasele hambusse jäänud president Kersti Kaljulaid on möönnud, et Eesti maine sai selle skandaaliga kahju. „Kui olin viimati Kiievis, küsisid Ukraina poliitikud murelikult: kas teie sõna veel maksab, kui teil on seal selline skandaal? Poliitikud ja ekspoliitikud on kuluaarides seda pärinud. Pärast Kiievit käisin Washingtonis. Tavaliselt on teemadeks Ukraina ja Venemaa, mõnikord ka Euroopa ja Ameerika suhted, kuid seekord räägiti ka Eesti sisepoliitikast,“ on Kaljulaid öelnud.
Piisav aeg
Kallase riigi- ja valitsusjuhtidest kolleegide suust pole Eesti peaministri kohta kriitikat kosta olnud. Eraviisiliselt on ta neilt palju toetusavaldusi pälvinud, öeldakse Stenbocki majast. Suur teema see tema välismaa kolleegide jaoks polnudki. Möödunud reedel Hispaanias Granadas toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel arvasid Kallase kolleegid, et Eesti peaminister on skandaalist ühes oma poliitilise eluga välja tulnud. Nii mõnigi nentis, et on ise samasuguses puntras olnud, ja teadis öelda, et kuus nädalat peaks olema piisav aeg, et torm vaibunuks arvata.
Muidugi öeldakse näkku sooje sõnu, sapisemad jäävad seljataha. Mis huvi olekski kellelgi seda teemat tõstatada, isegi kui nad arvaksid, et teise riigi peaminister pidanuks tagasi astuma? Omaette teema on see, kas usuti, et Kallas skandaali üle elab.
Muidugi öeldakse näkku sooje sõnu, sapisemad jäävad seljataha.
Läti peaminister on varsti juba kuu aega ametis olnud, ent pole siiani Eestisse jõudnud. Tavaliselt toimuvad lähimate naabrite viisakusviidid mõne päeva jooksul. Võib arvata, et lätlased jäid ootama aega, kui Kallase saatus saab selgeks. Paistab, et lätlased jõudsid järeldusele, et Eesti peaminister pääses, sest esmaspäeval kuulutati Evika Siliņa visiit välja, kuigi hiljem selgus, et Siliņa haigestumise tõttu lükkub see edasi.
Teiste riikide sisepoliitikasse sekkumine pole riigijuhtidel tavaks ja arvamuse avaldamisest pole ka midagi võita. Seda enam tekitab küsimusi president Alar Karise väide, et Kallase skandaali teema tuleb välismaa kolleegidega suheldes tihti üles. Kui Delfi saatis välisministeeriumisse seda teemat puudutava loo tarbeks päringu, polnud ministeeriumi käsutuses presidendi välissuhtluse kohta ühtegi sellist memo, mis skandaali tõstatamist kinnitaks. Välisministeeriumisse peavad jõudma kõik Eestile olulise välissuhtluse memod, ka riigipealt. Peagi pärast Delfi päringu Kadriorgu jõudmist hakkasid memod välisministeeriumisse laekuma. Skandaali puudutavate memode puhul täheldati tavatut asjaolu: kuigi selliste dokumentide puhul märgitakse, kes millise teema tõstatab, oli kõnealusel juhul see osa ebaselge.
Kas president Alar Karis võis ise omal initsiatiivil teema üles võtta? „Vastus on ei,“ ütles presidendi kommunikatsiooninõunik Indrek Treufeldt. „Presidendil on rida Eestile olulisi teemasid, mida vestluste puhul üles võtta: julgeolekuolukord Euroopas, Ukraina igakülgne toetamine, nüüd ka rünnak Iisraeli vastu, Läänemere julgeolek ja kriitilise taristu turvalisus,“ lisas ta.
Tähelepanu suurenes
Välisministeeriumis teatakse, et teiste riikide tähelepanu Kallase skandaali vastu suurenes pärast seda, kui Karis oli öelnud, et tema oleks Kallase asemel tagasi astunud.
See, mida tegi Karis, jäi skandaali algusaega. 50 päeva skandaali võinuks lõppeda mõne päevaga, aga me räägime sellest endiselt. Ometi piisanuks kohe alguses lihtsast, ent siiralt öeldud lausest: ma südamest vabandan. Mitte hiljem tulnud lausest: vabandan, keda see on riivanud.
Mis on meie peaministriga juhtunud, et ta end pidevalt ohvriks teeb? Nii poliitikuid, poliitika asjatundjaid, analüütikuid, aga ilmselt ka päris paljusid valijaid häirib, et peaminister peab end pidevalt ohvriks. Laiemalt tekkis see kuvand pärast 2019. aasta valimisi, kui Kallas ütles, et keskealise mehena oleks tal poliitikas lihtsam. Nüüdki arvab ta, et teda rünnatakse seepärast, et ta on naine. Kas Kallas on unustanud enda 2011. aasta juunis Annele & Stiilile antud intervjuus öeldud sõnad, et naisena on poliitikas lihtsam läbi lüüa? „Kui naisi on vähem, on ühiskondlik surve, et valitsuses peaks olema naisi. Siis on sul lihtsam valitsusse pääseda,“ uskus ta toona. Kallas ei vaidle 12 aastat tagasi lausutule vastu. „Aga sellel on ka teine pool. Kui sina esindad laua taga vaadet sellest, et probleem on nii- või naasugune, võib juhtuda, et sind ei toetata, kui teistel pole samasugust elukogemust. Laua taga jääb tunne, et mehed esindavad suuremat rühma inimesi, kuigi rühmad on sama suured. Lihtsalt laua taga on ühe esindajaid vähem,“ sõnas valitsusjuht.
Mis on meie peaministriga juhtunud, et ta end pidevalt ohvriks teeb?
Idavedude skandaal algas 23. augustil. Kallas andis ERR-i ajakirjanikule Madis Hindrele avaintervjuu ja nimetas ajakirjanikku alatuks, sest ajakirjanik oli küsinud temalt tema abikaasa Vene ärisidemete kohta küsimusi.
Korruptsioonivastase erikomisjoni ette selgitusi andma minnes olid peaministril kaasas tsitaadid, millega küsimuste esitajat Mart Helmet rünnata, ent ta polnud valmistanud ette vastuseid küsimustele, miks ta sinna komisjoni üldse kutsuti.
Süüdi oli Kallase meelest ikka paha opositsioon.
„Mida ma peaksin tegema selleks, et teid veenda?“ küsis Kallas Vilja Kiislerile antud intervjuus.
„Mind lüüakse risti“
„Mida ma tahan öelda – mind lüüakse risti mu abikaasa äripartneri tegevuse pärast ja samas presidenti, kes on juhtorganis äriühingus, koheldakse teistmoodi. [---] Te ei küsinud [Kaljulaidilt] kordagi, kuidas on võimalik, et äriühingu juhtorgani liige loeb ajakirjandusest 26. septembril, et Alexela tegutseb Venemaal edasi ja impordib kütust, kui 19. juunil oli Päevalehes väga-väga põhjalik lugu selle kohta,“ ütles Kallas saate „Stuudios on peaminister“ juhtidele Mirko Ojakivile ja Arp Müllerile.
Samas saates sõnas Kallas, et Eesti ajakirjandus on rünnanud teda ägedamalt võrreldes teiste Eesti poliitikutega. Ta väitis, et saatejuhtide Ojakivi ja Mülleri eriline lemmik olla olnud endine peaminister Jüri Ratas.
Kallase arvates koheldakse teda võrreldes teiste poliitikutega ebavõrdselt. Teisisõnu, Kersti Kaljulaidi, Mart ja Martin Helmet, Jüri Ratast või Urmas Reinsalu hoitaks justkui kätel.
Kallas on unustanud, kuidas meedia tagus trumme Helmete skandaalide ajal või ironiseeris Jüri Ratase üle.
Kallas on unustanud, kuidas meedia tagus trumme Helmete skandaalide ajal või ironiseeris Jüri Ratase üle tema pideva vabandamise pärast. Ta on unustanud ka tsitaadid, mida ta ise on öelnud nendesamade Helmete või Ratase kohta. Kõige legendaarsem neist on ehk „Jüri Ratas peaministrina müüks Eesti maha esimesel võimalusel“.
„Ratas oli ju pikalt naljarubriikide objekt, nüüd on samaks muutunud Kaja Kallas,“ ohkas üks Kallast aastaid toetanud inimene. „Tema üle tehakse nalja, sest muud ei oska enam teha selle pettumuse ja frustratsiooni taustal. Kaja Kallas ei saa aru, et terve riik on praegu tema käitumise ohver.“
Nädalavahetusel läks ringlema meem, kus Kallas räägib ajakirjanikule: eksperdid ütlevad, et minu valitsuse ajal on elu Eestis läinud paremaks. Ajakirjanik vastab: jah, aga inimesed ütlevad, et halvemaks on läinud. Kallas vastab: jah, aga inimesed ei ole eksperdid.
Nii ajakirjanike, kommunikatsioonitöötajate kui ka poliitikute käest küsitakse ahastusega, kes ometi annavad Kallasele nõu. Kallas on käitunud selliselt, et pole võimalik, et ükski kommunikatsiooniekspert, isegi algaja, annaks kunagi sellist nõu. Kindlasti pole ka ükski lähedane tiimiliige talle sellist nõu andnud – seal on arukad, targad ja intelligentsed inimesed.
Autoriteedi ennenägematu vähenemine
Nagu üks inimene nentis, siis Eesti avalikkus ei ole varem näinud seda, kuidas 50 päevaga ühe lugupeetava inimese autoriteet niimoodi väheneb. Viidatakse, et idavedude skandaal oli küünemust selle kõrval, mida oleme nüüd näinud Kallase kui inimese kohta. „Skandaal tõi välja selle, millise inimesega on tegemist, ja see on palju suurem ja olulisem info, kui see idavedude skandaal suutis olla,“ nenditakse.
Üks Kallast aastaid tundnud inimene ütleb: ma ei ole näinud sellist Kaja, tundub, et ma pole teda kunagi tundnud.
Põhjendustes viidatakse teiste süüdistamisele, küünilisusele, enesest ohvri kujundamisele.
Aga mida enesest ohvri tegemine annab? Mida inimene sellega saavutada loodab? Laiemalt võttes on see manipulatiivne võte sagedasti kasutusel nende inimeste puhul, kes on end ohvriks teinud, kuid tegelikult seda pole. Muu hulgas kaitseb inimene sellega kõigepealt enda minapilti. „Teiseks ta loodab ilmselt leida kaastunnet, ja kuna seda pole tulnud, on ta saanud vihaseks,“ analüüsis üks terapeut Kallast. Ta küsis: mida peavad tundma need seda skandaali jälginud inimesed, kes on päriselt ohvrid?
„See, et Kallas tõi skandaali alguses sisse, et Briti peaministri abikaasal oli sama asi, ning nüüd siis, et president Kersti Kaljulaidil ka, jätab mulje kolmanda klassi Katist. Too sodib plangule mingi lille, majaomanik saab natist kinni, küsib, mida ta tegi, ja Kati ütleb: aga Mari tegi ka. See on see tase. Kellelegi võib see tunduda taktikaliselt kasulik näidata end Eesti ajakirjanduse ja opositsiooni ohvrina, aga see pole väärikas,“ nenditi Tagatoale.
Mida peavad tundma need seda skandaali jälginud inimesed, kes on päriselt ohvrid?
„Kallas spinnib päris palju opositsiooni suunas, et nemad ründavad. Aga see ongi opositsiooni töö. Oleksid need kottijad ainult Helmed, siis seisaks enamik meist müürina Kallase taga. Aga kõige traagilisem on, et Kaja tõukab endast ära oma kõige tulisemad toetajad. Need, kes teda lõputult on hoidnud. Need, kes rõõmustasid, et riik on heades kätes, õigete väärtustega. Me kõik, kes me andsime hääle tänase koalitsiooni poolt, tegime seda ju sellepärast, et Kaja saaks jätkata peaministrina,“ tõdes üks pikaaegne Kallase poolehoidja ja Reformierakonna valija. Ta analüüsis Kallase kahte – Vilja Kiislerile ja Andres Kuusele antud – intervjuud ning ütles, et hoidis hinge kinni. „Mõtlesin: Kaja, palun sind, palu südamest vabandust, ütle, et oled meid alt vedanud, võimalik, et mitte tahtlikult, aga et vastutus on sinu kätes ja sa võtad nüüd selle. Oleks ta seda teinud, oleks ta veel tugevamana tagasi tulnud. Aga ta ei teinud seda. Ja nüüd süüdistab ta muu hulgas sedasama ajakirjandust, kes on teda pikalt ja palju hoidnud.“
Jah, Kallas on hästi töökas, ta on tark ja intelligentne, suure lugemusega. Tal ongi suurepärane rahvusvaheline maine. Aga Kallas on korranud – mitte tõestanud, aga just korranud –, et ta võib olla välismeedias edukas esineja, aga sisepoliitiliselt on ta nõrk peaminister. Siin tuleb silmas pidada 2019. aasta parlamendivalimiste järgset olukorda, kui Reformierakond jäi opositsiooni, ja 2022. aastat, kui Kallas lõi valitsusest välja Keskerakonna ministrid. Ta näitas sellega, et lasi sellel kriisil süveneda piirini, kus ta polnud enam võimeline valitsust koos hoidma. Kallas võib ju praegu öelda: aga vaadake, mida tegi Kersti Kaljulaid, või 2019. aasta ja 2022. aasta kohta: vaadake, mida tegi Jüri Ratas. Lihtne on öelda, mida teised tegid, ent keerulisem vaadata, mida ise teed. Üks peaministri suuremaid ülesandeid on oma valitsust ja koalitsiooni koos hoida ning seda muu hulgas viisil, et kõigil on seal võimalikult meeldiv olla. Tegelikkuses see niimoodi pole.
Suur südamevalu
Ka viimase 50 päevaga koalitsioonipartneritele tekitatud südamevalu on sama suur, nagu valitsus oleks viis korda rahandusminister Mart Võrklaeva automaksu vastu võtnud. Üks analüütik arvab, et me pisendame juhtunut, kui vaatame seda ainult läbi Kallase prisma. Seda tuleb vaadata läbi koalitsiooni prisma ehk minna nende rolli. „Ükskõik kui vaprad on Eesti 200 ja sotsid oma sõnades olnud, siis need küünejäljed, mis on nende hinge jäänud, on sama sügavad kui küünejäljed Kaja Kallase toolis,“ rääkis ta.
Võib ju küsida, miks ükski reformierakondlane novembris toimuvatel erakonna esimehe valimistel Kallase vastu ei kandideeri. Aga vastus on lihtne: kui keegi seda praegu teeb, saab ta peksa. Keegi uus saab tulla üksnes siis, kui Kallas kõrvale astub. Siin aitabki Kallast tema ohvrikuvandi strateegia: omad ei taha ohvri vastu minna. Sest kui sa esitled ennast ohvrina, siis Reformierakonna realiige usubki seda, sest ta usaldab Kallast keskmisest rohkem. Maaslamajat ei peksta.
Kui keegi erakonna juhi valimistel Kaja Kallase vastu kandideerib, saab ta n-ö peksa.
Reformierakonnas on mitmesuguseid tundeid. On inimesi, kes hoiavad Kallase poole, ja on inimesi, kelle tunded on kahetised. „Ma ehk nii kriitiline poleks. Aga ma tunnetan, et see teema pole minu jaoks Kaja-keskne, vaid näen seal taga mingisugust seltskonda, kes soovitavad üht või teistpidi käituda,“ arvas üks reformierakondlane, kes pole riigikogu liige. „Jah, Kaja autoriteetsus on vähenenud, kuid teisalt hakkab mul natukene kahju. Mul on tunne, et teda kasutatakse ära. Suures plaanis ma isegi usun Kaja. Samas arvan, et ta pole õigesti käitunud,“ lisas ta.
Ent nüüd annab Balticconnectori gaasitoru ja Elisa sidekaabli juhtum Kallasele võimaluse tõusta ja öelda, et sõda on meie õuel. Jälle on võimalik julgeolekukaardiga mängida.
Kallas ohvrikuvandist: olen püüdnud seda muuta
Kui Kaja Kallase käest küsida, kas ta on ise ohvrikuvandit tekitanud, siis ta tunnistab seda. „See võib nii olla küll. Ma olen selle peale mõelnud ja üritanud seda muuta. Ma olen tundnud, et olen hästi suure rünnaku all igalt poolt. Et kõik, kellel on kuskil midagi küdenud, lähevad ka maaslamajat jalaga lööma. Minu viga, kui ise analüüsin, on see, et kuna see puudutab mind isiklikult, olen läinud kaklustesse, kuhu poleks pidanud minema. Kui oled nii suure rünnaku all, siis on minu instinkt ennast kaitsta. Olen võtnud seetõttu ette võitlusi, mida poleks pidanud,“ vastas ta.
Peaminister tõi esile president Kersti Kaljulaidi teema ja nentis, et kuigi ta taotles võrdset kohtlemist ja tahtis ekspresidendist kõneledes üksnes näite tuua, kukkus see välja justkui Kaljulaidi-vastane rünnak. „Seda ma ei soovinud,“ ütles Kallas. Ta nentis, et peale Kaljulaidi-juhtumi leiaks veelgi asjata ette võetud lahingute näiteid.


Kohtla-Järve uue võimuliidu moodustamisel on pall sotside käesKohtla-Järvel juba kaks aastat juhuslikult hulpiv võim võib minna kindlamasse voolusängi, juhul kui sotsid nõustuvad moodustama koalitsiooni valmisliiduga Restart Kohtla-Järve, kes neile teisipäeval selleks ametliku ettepaneku tegi.Fraktsiooni Restart Kohtla-Järve esimees Janek Pahka märgib sotside fraktsiooni juhile ja linnavolikogu esimehele Eduard Odinetsile saadetud ettepanekus, et linnavalitsuses ja linnavolikogus viimastel kuudel valitsenud pingeline õhkkond võib viia linna sügavasse kriisi.
Kavandatavasse liitu oodatakse kõiki peale Keskerakonna
"Pidades silmas linna ees seisvaid olulisi ning tulevikku vaatavaid väljakutseid ja vajadust tõhustada linnavolikogu ja linnavalitsuse vahelist koostööd, peame vajalikuks, et Sotsiaaldemokraatlik Erakond oleks kaasatud linna juhtimisse ka linnavalitsuse tasandil, et ühiselt kanda valitsemisvastutust ning seista parimal võimalikul moel Kohtla-Järve linna huvide eest," kirjutas Pahka.
Ta tegi Odinetsile ettepaneku alustada konsultatsioone võimaliku koalitsiooni moodustamiseks. "Ootame Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni ettepanekut esimese kohtumise toimumise aja ja koha kohta," märkis ta.
25kohalises Kohtla-Järve volikogus on Restardil kuus ja sotsidel viis liiget. Pahka sõnul on oluline alustada sotsidega läbirääkimisi. Ta pidas tõenäoliseks, et võimuliiduga liituvad kaks reformierakondlast ning koostööaltid on ka neli fraktsioonita liiget. "Praegu on võimalik moodustada tugev 17-liikmeline koalitsioon," ütles ta, lisades, et kindlasti pakutakse selles koalitsioonis linnavalitsuse kohta ka sotsidele.
Janek Pahka sõnul on selline olukord, kus linnavalitsuse kohal on juba kaks kuud umbusaldamise kirves, häirinud tõsiselt linnavalitsuse tööd ning Kohtla-Järve volikogus on vaja jõuda tugeva ja stabiilse koalitsiooni moodustamiseni.

Kohtla-Järve volikogu praegune koosseis
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon: Eduard Odinets (esimees), Jelena Mutonen (aseesimees), Nikolai Kutašov, Sergei Butšinski, Vladimir Tšužas
Restart Kohtla-Järve fraktsioon: Janek Pahka (esimees), Mare Roosileht (aseesimees), Hendrik Agur, Viktor Andrejev, Anna Rentik, Vladimir Evve
Eesti Keskerakonna fraktsioon: Sergei Lopin (esimees), Arne Berendsen (aseesimees), Svetlana Korotkova, Valeri Korb, Riina Ivanova, Maria Merkulova, Jevgeni Saltõkov, Tiit Lillemets
Reformierakonna nimekirjast valitud fraktsioonita saadikud: Daniil Starodubtsev, Svetlana Vladimirova
Keskerakonna nimekirjast valitud fraktsioonita saadikud: Anton Dijev, Deniss Veršinin, Svetlana Kollo, Zaur Abbassov

Odinets: häid valikuid pole
Eduard Odinets ütles, et sotside fraktsioon teeb otsuse, kas hakata Restardiga läbirääkimisi pidama või mitte, ilmselt selle nädala lõpus. "Valikuid, kuidas ja kellega võimuliit moodustada, on justkui palju. Aga kas vaatad paremale või vaatad vasakule, ühtegi väga head valikut ikkagi pole."
Odinetsi sõnas, et stabiilset võimuliitu on Kohtla-Järvele väga vaja, aga ta pole kindel, kas kavandatav 17 saadiku liit selleks osutub. "Nende 17 seas on koguni seitse, kes on saanud kahtlustuse korruptsioonikuritegudes," ütles Odinets, kelle sõnul tuleb arvestada, et osa neist võib saada ka süüdistuse. Prokuratuur on lubanud selle korruptsiooniloo saata kohtusse tänavuse aasta jooksul.
Kui sotsid teeksid koalitsiooni Keskerakonnaga, siis oleks Odinetsi sõnul häälte ülekaal stabiilseks linna juhtimiseks väga napp − 13:12. Pealegi oleks ka nende 13 saadiku seas kaks korruptsioonikahtlusega.
Odinetsi sõnul oleks läbirääkimistel Restardiga oluline püüda alustada nii-öelda puhtalt lehelt ja leppida esmalt kokku sisulised asjad. "Alles seejärel tuleks vaadata üle ametikohad. Sotsidele pakutakse abilinnapea kohta, aga miks mitte näiteks linnapea kohta. Samas ega mina ka volikogu esimehe kohast kümne küünega kinni ei hoia."
Reformierakondlane Daniil Starodubtsev ütles, et juhul kui Restart ja sotsid jõuavad kokkuleppele, ühineksid tema ja Svetlana Vladimirova loodava koalitsiooniga. "Me tahame stabiilset võimu," märkis ta.


PPA kelmusemenetluses vabanes uurimise alt kolm ametnikkuRiigiprokuratuur lõpetas kriminaalmenetluse politsei- ja piirivalveameti (PPA) kolme ametniku suhtes, kellele oli esitatud kahtlustus kelmusele kaasaaitamises, samas jätkub menetlus Eerik Heldna (pildil), PPA endise peadirektori Elmar Vaheri ja keskkriminaalpolitsei endise juhi Aivar Alavere suhtes, kirjutas Eesti Rahvusringhäälingu uudisteportaal.Kolmel ametnikul, kes kriminaalmenetluse alt pääsesid, oli riigiprokurör Maria Entsiku sõnul arvestatav roll kelmuses kahtlustatavale Heldnale näilise töösuhte vormistamisel, kuid nad täitsid pelgalt tippjuhtide korraldusel eelkõige oma igapäevaseid tööülesandeid.Samas selgus kahtlustuste põhjaliku uurimise käigus, et Heldna, Vaheri ja Alavere suhtes kogutud tõendid toetavad esialgset kahtlustust kelmuses ja sellele kaasaaitamises. Sotsiaalkindlustusameti arvutustele tuginedes on välja selgitatud, et kuriteoga võinuks riigile tekitada hüpoteetiliselt üle 1,6 miljoni euro suuruse kahju, teatas prokuratuur.Prokuratuur andis kolmapäeval kahtlustatavate kaitsjatele võimaluse toimikumaterjalidega tutvuda, mille järel on kaitsjatel võimalik prokuratuurile taotlusi esitada ning pärast võimalike taotluste lahendamist otsustab prokuratuur järgmised sammud.PM


Alistumine ja väljapääsOlin oma Eesti rahvastiku olukorda kirjeldava ning riigi puuduvat huvi nentiva artikli pealkirjaks pannud «Alistumine», mida sõnastades tahtsin viidata Michel Houellebecqi samanimelisele düstoopiale. Raamatus kirjeldatakse Prantsusmaa kaotamist tohutu sisserände, poliitikute müüdavuse ja intellektuaalide ükskõiksuse tõttu.Ilmudes sai mu tekst siiski teise pealkirja. Lugedes mu artiklile reageerinud Mihkel Muti artiklit «Kes kardab ukrainlasi», tundus siiski, et viide Houellebecqile võinuks selgemalt sisse jääda. Aga Mihkel Muti kui kõrgintellektuaali tekstist tõukudes on meeldiv ikkagi arutleda. Pealegi oleme suuresti sama meelt.Mutt väidab, et pole õige panna ühte patta Eestis mitu põlve elanud venekeelseid ja uusi tulijaid ning pole eetiline võrdsustada Nõukogude okupante ja Ukraina sõjapõgenikke.Tõsi, aga vaevalt keegi neid niimoodi asja ees, teist taga võrdsustabki. Samuti pole õige pidada Mihkel Muti kombel kõiki okupatsiooni ajal siia saabunuid okupantideks, ja kõiki alates 24. veebruarist 2022 Ukrainast Eestisse saabunuid sõjapõgenikeks.Esimeste hulgas on enamuses head inimesed ja nende järeltulijad, kes praeguseks peavad Eestit oma kodumaaks, ja teiste seas on teadmata hulk seiklejaid ja desertööre, kes olukorda ära kasutavad. Küll aga on neil kõigil ühine joon ning seda sõltumata Eestisse saabumise motiividest - nad pole eestlased. See on meie rahvusriigi seisukohalt kõige olulisem.Samuti leiab Mutt, et sõna «umbkeelne» võib kasutada pigem siin pikka aega elanud venekeelsete kohta, kes ikka veel riigikeelt ei valda, aga sõjapõgenike puhul pole mõistlik eeldada, et nad juba poolteist aastat tagasi oleksid eesti keele õpinguid alustanud.Jälle tõsi, aga eestlaste seisukohalt on mõlemad grupid elukohamaa Eesti riigikeele mõistmises umbkeelsed ja muudavad meie avalikku ruumi senisest venekeelsemaks. Pole kahtlust, et paljude ukrainlaste väljarändemaa valiku üheks motiiviks sai Eesti just seetõttu, et siin saab vene keelega hakkama.Samuti olen nõus Mihkel Muti väitega, et ukrainlaste puhul on põhiküsimus, kellega nad vaimselt ja poliitiliselt ühte heidavad ning sellega, et ukrainlaste enamikul pole venelaste vastu kuigi häid tundeid. Tõsi, aga seda viimast ilmselt esialgu. Mina ega Mihkel Mutt ei tea, kui palju on Ukrainast tulnute seas venelasi ja kui palju ukrainlasi. Teiseks pole raske prognoosida, et mõne aja pärast tunnevad slaavlased omavahel suuremat ühtsust kui meietaoliste soomeugrilastega.Peamise sõnumina toob Mutt aga oma artiklis välja, et meie «ühiskonnagrammofonil»käib ringi üks meie põhimuresid ehk Eesti riigi elanikkonna kahanemine. Tema väitel pole keegi näidanud mõistlikku väljapääsu ja põlisrahva loomulikku juurdekasvu ei terenda. Ukrainlased on mõnda aega nõus lihtsamaid töid tegema. Mihkel Mutt leiab, et küsimus ei ole migratsioonis või mittemigratsioonis, vaid selles, kes tulevad. Mihkel Mutt eelistab ukrainlasi moslemitele.On tõsi, et põlisrahva sündimus ei tõuse lähemas tulevikus tasemele, mis tagaks senise rahvaarvu. See ei tähenda, et peaksime meelt heitma ja väljapääsu otsimisest loobuma.Vastupidi - mõistlik ja realistlik tee on olemas. Esiteks tuleks meil luua professionaalidega mehitatud riigiasutus peaministri büroo või presidendi kantselei juurde või kusagile mujale. See ei võta suurt ressurssi. Seal võib olla töötajaid sada korda vähem kui haridus- ja noorteametis või viiskümmend korda vähem kui EASis. Seal tuleks pidevalt seirata ja analüüsida meie rahvastiku olukorda ning pakkuda poliitikameetmeid. Praegu niisugust ajutrusti ei ole. Ehk polegi vaja imestada, et isik, kes on ikka veel Eesti Vabariigi peaminister, arvab, et eestlaste osakaal Eestis on 85 protsenti.Juba praegu teame, et mõistlike ja hästi sihitud sünni-, laste- ja peretoetustega ning peredele majandusliku stabiilsuse tagamisega on võimalik sündimust mõõdukalt tõsta, sest eesti pered soovivad rohkem lapsi. Teame ka seda, et tööealiste ja ülalpeetavate proportsiooni parandamiseks on võimalik pikendada Eesti inimeste tervelt elatud aastaid.Üks, paraku ebapopulaarne, aga efektiivne meede on mõistlik alkoholipoliitika, mis aitaks ennetada meeste enneaegset vananemist ja tööjõukaotust. Liberaalse alkoholipoliitika poolest eristub Eesti koos Lätiga teistest Läänemereäärsetest riikidest.Migratsiooni puhui ei ole valik ukrainlaste ega moslemite vahel. Esimeste puhul ei näe Mihkel Mutt midagi hirmuäratavat või peletavat, teised võtavad aga kirjaniku kõhedaks.Valik on massiimmigratsiooni jätkumise või migratsiooni targa reguleerimise vahel. Viimane tähendab ühtlasi, et migratsioonisaldo tuleb viia nulli. Ukrainast sõja ajal tulnud tuleb aga pärst sõja lõppu taas koju aidata. See on kasulik meile ja hädavajalik Ukrainale. Praeguse massiimmigratsiooniga loome püramiidskeemi, kuna ukraina ja vene päritolu immigrantide sündimus eestlaste omast madalam.Olen taas Mihkel Mutiga nõus. Moslemite massiimmigratsioon, mis pole praegu meile ohtlik, ei saa ka tulevikus kasulik olla, sest nad ei pruugi siin tööle hakata. Praegu peaks meid kõhedaks tegema eelkõige vene keele kasutamise silmanähtav laienemine avalikus ruumis. Kas on mõtet tunda kõhedust selle üle, et keegi võib kunagi panna põlema seina, kui praegu põleb heleda leegiga maja katus.Nullsaldo ei tähenda kapseldumist, sest rändekäive ehk edasi-tagasi liikumine on meil nii ehk naa üsna suur. Küll aga on massiimmigratsiooni lõpp ja nullmigratsioonisaldo teiste rahvastikupoliitiliste meetmete, aga ka majandusliku uuenduse eelduseks.Peamine on teadvustada, et eestlaste osakaalu kahanemine, seejuures tulijate rahvusest või usust hoolimata, on meile palju ohtlikum kui Eesti rahvaarvu langus. Eestlaste sündimus hakkab targalt tegutsedes kunagi kasvama, aga sellest ei ole kasu, kui oleme selleks ajaks oma riigi immigrante täis vedanud. Kui välispäritolu rahvastiku osakaal ületab kriitilise piiri, saab olema veel rohkem suurema massiimmigratsiooni nõudjaid. Eestis realiseerub siis Michel Houellebecqi kirjeldatud Prantsusmaa stsenaarium.Kirjeldatud meetmete kasutuselevõtt ongi mõistlik väljapääs. Millegipärast arvan, et Mihkel Mutt nõustub sellega."Mõistlike ja hästi sihitud sünni-, lasteja peretoetustega ning peredele majandusliku stabiilsuse tagamisega on võimalik sündimust mõõdukalt tõsta, sest eesti pered soovivad rohkem lapsi.""Peamine on teadvustada, et eestlaste osakaalu kahanemine, seejuures tulijate rahvusest või usust hoolimata, on meile palju ohtlikum kui Eesti rahvaarvu langus."JAAK VALGE, ajaloolane ja riigikogu liige (EKRE)


„Masterchefi“ võitja Jana: oma restoran on endiselt unistus„Ma pole ühtegi kokanduskursust läbinud, vaid pidev uudishimu on salasõna,“ tunnistab teleekraanidel lahti rullunud kokanduslahingu „MasterChef“ esimese hooaja võitja Jana Guzanova. Tema argipäevad mööduvad endistviisi finantskuritegusid uurides, mitte veel enda restoranis peakoka ametit pidades.Eelmisel nädalal tutvustasid teletegijad Tallinnas Fotografiskas Eesti filmi- ja teleauhindade galal parimaks meelelahutussaateks valitud „MasterChefi“ teist hooaega, mille esimene saade laupäeval eetrisse läks. Külalistele näidati humoorikat kokkuvõttevideot uute osalejatega köögilahingust ja sinna juurde serveeriti pilkases pimeduses ka elamusõhtusöök.Võil ja võil on vaheUut hooaega tutvustava klipi üle naeris elavalt ka mulluse hooaja võitja Jana Guzanova. Kas ta on kõik enda osalusega episoodid järele vaadanud? „Muidugi, alguses Inspirast ja siis veel Kanal 2st,“ ütleb ta naeratades. „See oli ju nii suurepärane kogemus, et ei saanud kuidagi vaatamata jätta.“Jana hindab, et ta jättis endale teleekraanilt isegi üsna leebe mulje, kuigi pingelises finaalsaates keesid emotsioonid üle pea ja korraks hõikas ta rõdul oma arvamust avaldanud kodukokkadele, et nad teda ei segaks. „See oli veel viisakas, ütlen ausalt!“Pärast saadet on Janaga ühendust võtnud ka need tuttavad, kellega ta ammu suhelnud pole. Ilmselgelt läks neil televiisorist Jana tehtud hõrgutisi vaadates kõht tühjaks. „Hästi tore on neid sõprussuhteid soojendada. Osad on isegi ukse taha tulnud, aga mul on natuke kiire praegu. Olen siis teinud neile enda täiendustega - suitsutatud võiga - brioche'isid (Prantsuse sai - toim) kingiks ja neid laiali viinud.“Jana pole kokakunsti õppinud, vaid ise heade kokaoskuste nimel läbi elu igasugust uut kraami kokku seganud ja pannile visanud. „Ma pole ühtegi kursust läbinud, pidev uudishimu on see salasõna. Uutest asjadest peab huvitatud olema ja oma vigadest õppima. Näiteks mina kasutasin hiljuti ühte Soome võid, mispärast seesama brioche natukene untsu läks. Siis sain aru, et võil ja võil on väga suur vahe,“ kirjeldab ta naerma hakates ja peidab näo käte taha.Kui saade poleks veel lindis, siis mida ta uutele osalejatele õpetaks? „Oma kogemusest ütlen, et tehke, mis teile endale meeldib. Kõige olulisem on iseendale kindlaks jääda. Mina hakkasin valmistama täiesti absurdseid asju, mis kohtunikele meeldiksid. See vedas aga pidevalt alt.“Jana argipäevad mööduvad ikka finantskuritegusid uurides. „Ma ei tea, kui palju ma oma töö kohta rääkida tohin. Eks igasugune info finantsinstitutsioonides on salastatud, et halvad inimesed ei saaks aru, kuidas me neid vahele võtame. Ma pean vaatama inimeste profiile ja jälgima, kas kedagi petetakse või mitte. Me üritame inimeste raha säästa.“Mis on kõige suurem summa, mille väljapetmise on Jana ära hoidnud? „Need summad ei ole paraku väikesed, vaid ikka sadades tuhandetes. See on tänuväärne töö. Olen aidanud ka vanematel inimestel pensioniraha alles hoida.“Jana on praegu justkui kulinaarne BatmanEhk siis päeval võitleb Jana kuritegevusega ja õhtuti teeb süüa nagu kulinaarne Batman kunagi? „Jah,“ tunnistab ta muiates. „Nii südamlik kohtumine oli Stockmannis, kui kaks vanemat naist tulid, võtsid mul lausa õla alt kinni ja ütlesid, et hoiavad mulle saates pöialt. Eestis ei ole ju kombeks lihtsalt juurde astuda ja midagi head öelda.“Saate võitjana sai Jana 10 000 eurot auhinnaraha ja unistas oma restorani avamisest. See ambitsioon on tal ikka alles, ent praeguses majanduskliimas oleks seda Jana sõnul väga riskantne teha. Enda pidevalt töös hoidmiseks korraldab ta eraõhtusööke. „Ma lähenen oma külalistele väga personaalselt ja uurin, mis neile meeldib ning mida nad proovida tahaksid. Külaliste kogemus peab olema unikaalne ja eksklusiivne,“ selgitab Jana, et ei tee päevast päeva samu toite, vaid säilitab loomingulisuse.Eesti esimene MasterChef ei oska öelda, kus võiks tema unistuste restoran paikneda. „Koht ei ole oluline, toit on. Ma eelistaksin lihtsaid toite, aga rohkem käike. Puhtaid ja konkreetseid maitseid.“ Kui pakkuda Janale restorani võimalikuks asukohaks Tallinna vanalinna, täpsemalt saate kohtuniku Orm Oja restorani naabrust, hakkab ta naerma. „Ei, vot sinna mitte. Inimene, kes on huvitatud, leiab mind niikuinii üles. Asukohaarmastus tekib siis, kui astuda kuhugi sisse ja tunda, et oh, see on minu koht!“Ka alanud teisel hooajal saab võitja auhinnaks 10 000 eurot ning Master Chef Eesti tiitli. Eesti parimat amatöörkokka asuvad välja selgitama Orm Oja, Õie Pritson ja Mihkel Heinmets.„Koht ei ole oluline, toit on. Ma eelistaksin lihtsaid toite, aga rohkem käike. Puhtaid ja konkreetseid maitseid."Enda pidevalt töös hoidmiseks korraldab Jana eraõhtusööke.VÕIT! Jana sõnul on kokasaates edu võtmeks kindlameelsus valmistada seda, mis endal hästi välja tuleb, mitte seda, mis võiks žüriile meeldida.Harry Tiits TeliaGEIDI RAUD


Vastutustundlikkuse mõõtmine on kahtlane kaupMöödunud kevadel kirjutasid mitmed meediakanalid, sealhulgas Financial Times, maailma juhtiva sigaretitootja Philip Morris Internationali kõrgest ESG-reitingust ja plaanist saada ettevõtteks, mille aktsiat ostavad isegi ESG-fondid.
Villu Zirnask, finantskolumnist
Nagu ajaga kaasas käivad Eesti finantsistid ilmselt juba tükk aega teavad, tuleb lühend ESG sõnadest environmental, social and corporate governance ehk keskkonna-, sotsiaal- ja ühingujuhtimine. ESG-fondid on investeerimisfondid, mis paigutavad oma raha ainult kõrgeid sotsiaalse vastutustundlikkuse kriteeriumeid järgivatesse ettevõtetesse.
Seda teades võib Philip Morrise uudis esimese hooga tunduda isegi libauudisena. Kui tubakatööstuse toodete tõttu sureb aastas hinnanguliselt kaheksa miljonit inimest, siis kuidas saab üldse mõelda, et selle tööstusharu esindaja saaks mingitel tingimustel olla sotsiaalselt vastutustundlik ettevõte?
Skeemitamise maik
Probleem on selles, et ESG-st on aja jooksul saanud veelgi laialivalguvam kontseptsioon, kuigi selle propageerijad on teinud ka suuri pingutusi, et arendada jätkusuutlikkuse, keskkonnajälje ja vastutustundlikkuse aruanded arvulist ja faktipõhist infot pakkuvateks dokumentideks. Osa ettevõtteid püüavad siiralt muutuda maailmaparandajalikumaks, aga osa lihtsalt leiavad viise reitingusüsteemide ülekavaldamiseks.
Näiteks Philip Morrise kohta rääkis ettevõtte juht Financial Timesile, et ESG-kriteeriume täitvaks ettevõtteks tahetakse tõusta seeläbi, et käibest üle poole hakkavad andma „vähendatud riskiga” ehk kuumutatud tubaka tooted. Samuti ostis Philip Morris oma ESG-skoori parandamise eesmärgil inhaleeritavaid ravimeid ja inhalaatoreid tootva farmaatsiaettevõtte Vectura, aga osa Vectura klientidest loobusid uue omaniku tõttu Vectura toodete kasutamisest.
Veelgi tugevama skeemitamise maigu annab Philip Morrise tegemistele see, et tema finantstulemused saavad tublisti tuge kasvust vähem reguleeritud sigaretiturgudel Indoneesias, Türgis ja Egiptuses.
ESG teemas silmakirjatsemise levikut soosib ka see, et definitsioonid, mida saab pidada ESG-investeerimiseks, on muutunud mitmekesisemaks. Samal ajal on ESG-investeerimine viimasel ajal olnud väga kiiresti, kui mitte kõige kiiremini kasvav varahalduse segment – kui ettevõte omandab ESG-sildi, pääseb ta ka suure hulga investeerimisfondide vaatevälja ehk saab juurde potentsiaalseid investoreid.
Sõelumine ja mõjutamine
Algselt tähendas ESG põhimõttel investeerimine eelkõige teatud sektorite välistamist – seda, et näiteks tubaka-, alkoholi-, relva- ja fossiilkütuste tootjate aktsiatesse ei investeerita. Hiljem lisandus negatiivsel sõelumisel põhinevale lähenemisele positiivsel sõelumisel põhinev lähenemine – investeeritakse ainult maailmale positiivseks peetava mõjuga sektorisse, näiteks puhta energia ettevõtetesse. Paljusid kriteeriume arvesse võtvate ESG-reitingute tekkides lisandus lähenemine, kus investeerimiskõlblikkus eeldab teatud tasemel reitingut.
Kõige uuema ESG-voolu järgi võib ESG-investeerimine tähendada ka investeerimist „määrdunud” ettevõtetesse. Põhjendus on lihtne: aktivist-investor investeerib neisse selleks, et aidata või mõjutada ettevõtet ümber pöörama, vastutustundlikuks ja jätkusuutlikuks muutuma.
Ka Venemaa sissetung Ukrainasse on ESG-ndust mõjutanud: osa investoreid ja finantsasutusi, mis varem pidasid relvatööstust sobimatuks investeeringuks, leiavad nüüd, et teatud juhtudel võib relvatootmine olla ühiskondlikult kasulik ja vajalik tegevus, millesse on õige investeerida.
Õige inimeste koosseis
Üks suur trend ESG-valdkonnas on ettevõtete vooruslikkuse mõõtmisel järjest suurema kaalu andmine DEI-le. DEI on lühend sõnadest diversity, equity, inclusion ehk mitmekesisus, õiglus ja kaasamine. DEI-skoori parandamiseks ei pea tegema mingeid suuri keskkonnajälje vähendamise investeeringuid või tehnoloogilisi pöördeid, vaid piisabki ettevõtte nõukogu koosseisu „õigeks” timmimisest või muul moel töötajaskonna mitmekesisuse suurendamisest ja toetamisest.
DEI on teema, mille kaudu rahvusvahelisi rahastajaid otsiv ettevõtja võib sattuda ameerikalikku politiseeritud „kultuurisõtta”. Näiteks alates aastast 1989 satiirilist kontori- ja juhtimishuumorit viljelenud legendaarne Dilberti koomiks (autor Scott Adams) leidis selle aasta veebruaris lõpu osalt sellepärast, et hakkas satiiriliselt käsitlema ka ESG-d ja DEI-d, mistõttu Ameerika meedia loobus selle avaldamisest.
Ühest mullu septembris avaldatud pildiribast leidis järgmise dialoogi:
„Meie ESG-skoor langeb, kui avame uue tehase, mis paiskab atmosfääri CO2. Aga me saame seda tasakaalustada, tuues meie ettevõtte nõukogusse rohkem mitmekesisust.”
„Kui palju CO2 te plaanite juurde emiteerida?”
„Meie nõukogu uue mittebinaarse liikme väärtuses.”
Ent nagu eespoolgi öeldud, pole ESG praegu enam üksnes verbaalne ilukõne ja suured ilupildid jätkusuutlikkuse aruannetes.
Sigaretitootja edukus
Vaatame, mille tõttu on reitinguagentuuri S&P poolt arvutatud ESG-skoori järgi Philip Morris sotsiaalselt palju vastutustundlikum ettevõte kui näiteks maailma juhtiv elektriautotootja Tesla. Philip Morrise skooriks arvutas S&P 84 punkti sajast, Tesla sai 37. Philip Morrise skoor on suurem isegi maailma juhtiva tuulikute tootja Vestas Wind Systemsi omast (78), võimsa Hispaania taastuvenergiatootja Iberdrola oma on napilt suurem (87).
S&P annab ettevõtetele skoori skaalal 0‒100. Andmed ja tõendid skoori aluseks olevate kriteeriumite täitmise kohta peavad huvitatud ettevõtted esitama reitingufirmale veebiportaali kaudu ise. Rõhutamist väärib sõna „huvitatud” – ettevõtetel, kes on oma skoorist vähem huvitatud ja esitavad vähem või puudulikke andmeid, on üldiselt ka kehvem skoor. Otsingust leiab skoori ka selliste ettevõtete kohta, mis pole ise andmeid üldse esitanud, vaid hinne on pandud avalike andmete põhjal ja üldjuhul on see madal (näiteks Eesti juurtega Briti rahaülekannete ettevõttel Wise ainult 16). Üks Philip Morrise ESG-edu saladusi on ka see, et ta on hindajale ise aktiivselt andmeid esitanud.
Sigaretitootja skoorid eri kriteeriumite lõikes on järgmised:
Kliimastrateegia
96
Ärieetika
89
Inimkapitali arendamine
90
Inimõigused
90
Innovatsiooni juhtimine
100
Töötervis ja ohutus
70
Jätkusuutliku põllumajanduse praktikad
73
Tarneahela juhtimine
90
Kuna majandusharude lõikes on kriteeriumid osaliselt erinevad, ei saa kõiki alamskoore üks ühele näiteks Teslaga võrrelda. Osa aga saab: Tesla kliimastrateegia skoor on ainult 37, inimkapitali arendamise skoor 0, töötervise ja ohutuse skoor 28. Oma jälje jätab Tesla skooridele ka see, et ettevõte pole sama agar andmete esitaja kui Philip Morris, Tesla peamees Elon Musk aga on kogu ESG-värgi suur kriitik.
Lõpetuseks
Mõnel hinnangul on niinimetatud patuettevõtete suur ESG-huvi eelkõige juhtkonna kaitsestrateegia selle vastu, et nad saavad endale mõne tugeva maailmaparandajast aktivist-investori, kes võib hakata nõudma nende väljavahetamist.
Ühe kriitiku sõnul muudab ESG-liikumine investorid ja reitinguagentuurid otsekui Platoni filosoof-kuningateks, kes kaaluvad omavahel tihti võrreldamatuid väärtusi – näiteks seda, kas mitmekesisus ettevõtte nõukogus kaalub üles selle, et ettevõtte tooted mõjuvad tarvitajate tervisele tapvalt. ESG on endiselt moeteema, aga 2023. aastal on järjest rohkem kostnud ka kahtlusi, kas säärane tegevus ikka on sisukas.


Omanike Keskliit: kultuuriministri muinsuskaitsetoetusi saadab korruptsioonikahtluse variKultuuriministeerium annab toetusi muinsuskaitse all olevatele hoonetele, mis nõukogude režiimi poolt omanike tahte vastaselt sundvõõrandati, kuid toetuse taotlemiseks on omanikele antud aega vaid kaks nädalat.«13.oktoobril tegi muinsuskaitseamet pressiteate, mille kohaselt toetab kultuuriministeerium muinsuskaitse all olevaid hooneid, mis nõukogude režiimi poolt omanike tahte vastaselt sundvõõrandati. Seda igati tervitatavat avaldust varjutab paraku asjaolu, et kultuuriminister Heidy Purga otsusel on toetusega seotud dokumentatsiooni ettevalmistamiseks aega vaid kaks nädalat, so kuni 31. oktoobrini 2023, mis on ebamõistlikult lühike tähtaeg,» teatas Omanike Keskliit.
«Eeltooduga seoses soovib Eesti Omanike Keskliit juhtida tähelepanu, et Kaja Kallase juhitud valitsused on 2022 ja 2023 aasta otsustega kehtestanud suuremale osale muinsuskaitse all olevatest hoonetest topelt halduskoormuse, kus omanik peab ühe töö jaoks taotlema kaks ehitusluba, koostama kaks ehitusprojekti ja saama kaks kasutusluba kahelt erinevalt haldusorganilt – kohalikult omavalitsuselt ja muinsuskaitseametilt. Nende otsustega vastandus vabariigi valitsus nii riigikogu tahtele (vt MuKS § 1 lg 2), kui ka omanike esindusorganisatsioonidele, kes on nimetanud muinsuskaitsevaldkonna suurema probleemina omanike ebanormaalselt suurt halduskoormust,» öeldakse Omanike Keskliidu teates.
Liidu juhatuse esimehe Andry Krassi sõnul näitab kujunenud olukord, et liigne bürokraatia ei mõjuta vaid omanikke, vaid ka riigiametnikke, kes ei saa oma tööga õigeaegselt hakkama. «Kahjuks tekib toetuse vähese etteteatamisega paratamatult ka kahtlus, et kultuuriministeeriumi kabinetivaikuses on toetuse saajad juba ette ära otsustatud. Oleme varasemalt näinud juhtumeid, kus toetuse saanud hoone omaniku varjust on peale kiirtoetusvooru välja ilmunud ametnike kõrvad, kelle puhul ei saa välistada konkursi tingimuste enda kasuks mõjutamist,» ütles Krass.


Eesti Omanike Keskliit: Muinsuskaitsetoetuseid saadab korruptsioonikahtluse vari13. oktoobril saatis Muinsuskaitseamet pressiteate, mille kohaselt toetab Kultuuriministeerium muinsuskaitse all olevaid hooneid, mis nõukogude režiimi poolt omanike tahte vastaselt sundvõõrandati.
Seda igati tervitatavat avaldust varjutab paraku asjaolu, et seotud dokumentatsiooni ettevalmistamiseks aega vaid kaks nädalat, so kuni 31. oktoobrini 2023, mis on ebamõistlikult lühike tähtaeg.
Eeltooduga seoses soovib Eesti Omanike Keskliit juhtida tähelepanu, et Kaja Kallase juhitud valitsused on 2022. ja 2023. aasta otsustega kehtestanud suuremale osale muinsuskaitse all olevatest hoonetest topelt halduskoormuse, kus omanik peab ühe töö jaoks taotlema kaks ehitusluba, koostama kaks ehitusprojekti ja saama kaks kasutusluba kahelt erinevalt haldusorganilt – kohalikult omavalitsuselt ja Muinsuskaitseametilt.
Nende otsustega vastandus Vabariigi Valitsus nii Riigikogu tahtele (vt MuKS § 1 lg 2), kui ka omanike esindusorganisatsioonidele, kes on nimetanud muinsuskaitsevaldkonna suurema probleemina omanike ebanormaalselt suurt halduskoormust.
Omanike liidu juhatuse esimehe Andry Krassi sõnul näitab kujunenud olukord, et liigne bürokraatia ei mõjuta vaid omanikke, vaid ka riigiametnikke, kes ei saa oma tööga õigeaegselt hakkama.
„Kahjuks tekib toetuse vähese etteteatamisega paratamatult ka kahtlus, et Kultuuriministeeriumi kabinetivaikuses on toetuse saajad juba ette ära otsustatud. Oleme varasemalt näinud juhtumeid, kus toetuse saanud hoone omaniku varjust on peale kiirtoetusvooru välja ilmunud ametnike kõrvad, kelle puhul ei saa välistada konkursi tingimuste enda kasuks mõjutamist“, ütles Krass.


Teletäht Keili Sükijainen oma vanaema Ainist: „Tema süda on nii suur, et ta aitaks kõiki maailma inimesi isegi siis, kui enda puus või selg teevad valu.“Keili Sükijaineni vanaema Aini on täpselt selline, keda igaüks endale tahaks. „Alati naeratus näol ja tohutult suure südamega,“ iseloomustab lapselaps memme, kelle kaisus oli suviti kõige magusam magada.
Keili (32) vanaema Aini Laas sündis 1943. aastal Alatskivi lähedal, Juhan Liivi kodukoha kõrval. Tänavu tähistab memm väärikat 80 aasta juubelit. Aini kasvas kaheksalapselises peres ja lapsena käis ta palju koos isaga põllul. „Koolivaheajal lüpsin käsitsi pärast põllutöid koos õega ka lehmi, kolhoosi karjas oli 15 piimaandjat. Meie isa oli sepp ja oskas kõiki töid teha, ta aitas isegi küla naisi ravida,“ meenutab Aini kaugeid aegu. Siis sai, nagu ta ise ütleb, väga palju tööd tehtud.
Kestev teadmistejanu
Kuni seitsmenda klassini õppis naine Alatskivi koolis, siis võttis vanem õde ta enda juurde elama. Pärast kooli õppis Aini Tallinna Kaubandustehnikumis (nüüdses Tallinna Majanduskoolis) toidu- ja tööstuskaupade kaubatundjaks. „Olin vaid 17, kui maale kauplusse ja sealt edasi Tartu Kaubamajja tööle läksin.“ Järgnes abiellumine ja laste sünd, alguses tõi ta ilmale kaksikud poisid ja siis tütre – Keili ema Annely. „Nii, nagu mina kasvasin kaheksalapselises peres, on mul nüüd kaheksa lastelast,“ loeb Aini rõõmsalt järeltulijad kokku.
Hiljem töötas naine ka tehases turunduse valdkonnas, laohoidjana ja tsiviilkaitseladudes, kuni tervis jupsima hakkas. Pärast 1998. aastal puude taotlemist töötas naine veel aastajagu ülikoolis valvurina.
Rasked ajad pole aga naist murdnud, elurõõm ja teadmisjanu on temaga ikka kaasas käinud. Kümmekonna aasta jooksul eakate ülikoolis õppimist on ta ellu toonud palju põnevaid loenguid, näiteks Hiina meditsiini alal. Koroona saabudes kolisid loengud internetti ja siis jäi teadmiste omandamine naise jaoks soiku. Aga võimlemisest päevakeskuses, mida vanaema on kaks korda nädalas teinud 21 aastat jutti, pole ta loobunud.
LAPSEST SAATI TUGEV SIDE: Vanaema Aini hoidis Keilit juba väikesest peale hea meelega.
(erakogu)Ootas aknal
Praegu elab Aini Tartus hubases eramus koos kassiga, kelle Keili talle tõi. Keili vanaisa kahjuks enam meie hulgas ei ole. „Kuna tervis on kehva, tahavad lapsed, et läheksin korterisse elama. Ma ei jaksa enam nii palju teha,“ nendib ta, et ilmselt on muutused taas ees.
Lapselapse Keili sündi mäletab aga hästi, samuti seda, et samal päeval, kui Keili 1992. aastal ristiti, tähistas ta koos abikaasaga hõbepulma.
Suurem osa Keili lapsepõlvesuvedest möödus maal vanaema Aini juures koos teiste lastelastega. Koos mängiti veesõda ja tehti kõike muud, mis suve juurde käis. „Mäletan, et kord läks Keili teismelisena õhtul sõbraga jalutama. Mina muidugi ei saanud uinuda ja ootasin aknal, millal ta koju tuleb,“ meenutab vanaema.
„Ta tõi meile kappi isegi makarone, et me seal istudes nälga ei jääks.“
Keili tunnistab, et vanaema on talle alles nüüd rääkinud, kuidas ta lapselast ootas ja tema pärast muretses. „Tekitasin talle ikka parajalt peavalu. Mäletan, et kui läksin õhtul sõprade juurde, ütles ta mulle, et tule välisukse kaudu koju, et ta ei hakka vanematele ütlema. Tegelikult ta istus ja muretses, kuigi teadis, et ma olen korralik ja ei tee lollusi. Ta lubas mul alati natukene kauem õues olla, kui vanemad oleksid seda lubanud.“
KOLM PÕLVKONDA: Keili, tema ema Annely ja vanaema Aini on kogu elu kokku hoidnud.
(erakogu)Makaronid kappi
Väikeseid ja suuremaid vimkasid viskasid lapsed vanavanematele maal palju. Näiteks otsiti kord pärast telesarja „MacGyver“ järjekordse osa vaatamist välja sarjast tuntud teip ning kleebiti kõik majapidamisest leitud kõrred üksteise külge. „Tahtsime näha, kas saab rõdult juua Sprite’i, mille pudel on murul õunapuu all,“ naerab Keili. Vanaema pahandas lastelastega veidi, ent vanaisa tegi väga kurja häält. „Ta tuli nii kõva häälega meie poole, et me jooksime kõrvalmajas elanud sugulase juurde riidekappi peitu. Olime seal nii kaua, kuni vanaema meid kutsuma tuli. Ta tõi meile kappi isegi makarone, et me seal istudes nälga ei jääks.“
Vanaemale meenub, et Keilile meeldis palju joonistada, tal on suur ports lapselapse joonistusi alles tänaseni. „Ükskord magas ta minu juures, kuid hakkas ühel hetkel läbi une oigama. Ehmatasin end üles, ent ilmnes, et tal olid jalgades nende pikkuse tõttu kasvamisvalud,“ muigab vanaema.
Keili oli lapselaps, kes jäi alati vanaema juurde ka ööseks. „Mulle meeldis pärast pikka suvepäeva vanaema kaissu magama pugeda ja muljetada päevaseid seiklusi. Ta aitas mul oma rahustava häälega alati magama jääda. Ta ei kurjustanud isegi siis, kui olime päeval mõne lollusega hakkama saanud. Selle asemel seletas tasasel toonil, miks mõni asi hea ei ole. Vanaemale meeldib igale asjale heaga läheneda.“
Aitab valust hoolimata
Keili tõdeb, et vanaema peale mõeldes meenubki talle esmalt, milline rõõmupall on vanaema. „Ta tunneb alati suurt huvi ja rõõmu minu ja õdede tegemise üle. Ta on tähelepanelik ja elab meile kogu südamest kaasa. Vahel ei jõua ma ise oma saadet vaadatagi, kui vanaema juba saadab pildi saatest. Ta on mulle õpetanud, et ükskõik, mis elus juhtub või mis raskus teele satub, tuleb keskenduda positiivsele. See on mind elus palju aidanud,“ jutustab Keili. Vanaemal on alati naeratus näol. Ka siis, kui tervis ei ole kõige parem või on juhtunud mõni keeruline sündmus. Ta on õpetanud Keilile, kui oluline on alati perega lähedane olemine.
See on õnnestunud, sest „alati, kui Keili Tartusse satub, tuleb ta mind ikka vaatama. Eriti kui on mõni tähtpäev.“
Keili on vanaemaga sarnane, mõlemale meeldib palju jutustada. Kui kokku saadakse, siis algabki suur muljete vahetamine ja seletamine, kuidas vahepeal läinud on.
„Ta pole kunagi osanud väga abi küsida, aga mulle tundub, et viimaste aastate jooksul on ta selle selgeks saanud. Nüüd, kui kümnekesi abi pakume, mõistab ta, et tal on palju neid, kes valmis aitama. Alati, kui talle külla lähme, on ta eelnevalt midagi vaikselt välja mõelnud, mida teha saaksime. Ta on vanaema, kes ei püsi pudelis ka paigal – ma pean talle ikkagi pidevalt meelde tuletama, et ta ei pea kõike ise ära tegema. Vanaema süda on nii suur, et ta aitaks kõiki maailma inimesi isegi siis, kui enda puus või selg teevad valu,“ kirjeldab Keili, et vanaemale meeldib kogu aeg kuskil toimetada.
RÕÕM KOOSOLEMISEST: „Alati, kui ma Tartusse lähen, külastan ka vanaema. Ta ootab mind hea toidu ja sooja südamega,“ kinnitab Keili. Ta isegi püüab memme üllatada, näiteks lilledega.
(erakogu)Albumite viisi mälestusi
„Ma pean talle ka küllaminekutest ette teatama, sest muidu on ta samal ajal kas ülikoolis, eakate prouade klubis, ujumas või võimlemas. Oleme isegi koos reisinud. Ta on meiega hästi palju tegelenud ja vanemate ära olles meid hoidnud.“
Vanaema Aini hoiab end kursis kõigi Keili tegemistega. Kui lapselaps telekas tööle hakkas, pildistas vanaema fotoaparaadiga telekast tema nägu. Samuti on vanaema ajakirjandusest kõik Keilist rääkivad artiklid välja lõiganud. „Avastasin mõned aastad tagasi, et ta on hakanud kroonikuks: tal on juba mitu albumit absoluutselt kõigi piltidega, kus mu õed, ema või mina oleme mõnes ajakirjas või ajalehes olnud. Kui keegi meist on intervjuu andnud, ostab ta mitu eksemplari ajakirja – ühe viib naabrinaisele ning ühe jätab koju varuks, kui selle esimese eksemplariga peaks midagi juhtuma. Suuremat osa nendest lugudest ma vist ise polegi näinud, mis tal kõik on,“ naerab Keili.
„Kui Keili välismaal töötas ja modell oli, muretsesin ja närvitsesin pidevalt. Õnneks nüüd saan läbi sotsiaalmeedia piltide tema tegemistega kursis olla,“ jutustab vanaema. „Mu ema ütleb ikka, et vanaema on nutivanaema. Ta on nii nutikas, et räägib isegi naabriprouadele: kui keegi kirjutab Facebookis armastuskirja, on see petuskeem,“ lisab Keili.
Kass, kellest sai ülemus
Lapselaps viis vanaemale ka kass Mila, kes pakub memmele seltsi. Kass jõudis vanaemani muidugi pärast lõbusat lugu. Kui Keili kolis Tallinna, võttis ta selle kassi esmalt endale. Ühel suvel läks ta reisile ja viis kassi memme juurde hoida. „Rõhutasin vanaemale, et kuna kass on siiani elanud Kadriorus ja olnud tubane, siis ei tohi teda õue lasta, muidu tahab ta seda pärast ka. Kui pärast reisi kassi koju tõin, oli ta täiesti endast väljas, küsis vaid õue,“ meenutab saatejuht. Ilmnes, et kass oligi kogu perenaise äraolekuajal mõnusalt aias elanud. Lisaks oli temast vanavanemate juures saanud tõeline ülemus, keda polnud võimalik enam ümber õpetada. „Nii ma viisingi kassi vanavanemate juurde. Kuna too hetk oli nende koer haige, pakkus kass neile palju rõõmu. Ja praegu tundub mulle vahel, et majas pole mitte vanaema ülemus, vaid hoopiski kass.“


Leedu koolid ja muud asutused said taas pommiähvardusiLeedu politsei ja 1500 muud adressaati said eilse pühepäeva, 15. oktoobri õhtul kolm identset e-kirja hoiatusega, et haridusasutustesse, munitsipaalhoonetesse ja muudesse avalikesse kohtadesse üle kogu riigi on paigutatud lõhkekehi.
Politseiameti pressiesindaja Ramūnas Matonis ütles BNS-ile, et pommiähvardused olid suunatud koolidele, lasteaedadele, omavalitsustele, teadusasutustele, turvafirmadele, raamatukogudele, meediaväljaannetele, galeriidele ja eraisikutele.
Politsei pressiesindaja ei öelnud, kas inimesi on evakueeritud.
Politsei palub selliste kirjade saajatel jääda rahulikuks ja sellest koheselt teada anda.
Osa täna esmaspäeval ähvarduskirju saanud koolidest ja lasteaedadest evakueeriti, teised aga otsustasid tunde jätkata õues.
Eelmise nädala reedel said koolid ja lasteaiad üle Leedu 900 pommiähvardust, mis kõik osutusid pettuseks.
Riigi julgeolekuamet teatas reedel, et pommiähvardused näivad olevat „sihitud ja koordineeritud rünnak, mis viidi läbi vaenulike riikide algatusel”.
Sarnaseid ähvardusi said Ukraina asutused enne Vene vägede sissetungi 2022. aasta veebruaris.


Omniva nimel laekunud petusõnumiga jäi rahast ilma kaks saarlastMöödunud nädalal alustati Saaremaal kaks kriminaalmenetlust kelmuse paragrahvi alusel, kus kannatanutele saadeti näiliselt Omniva nimel sõnum ja link tollimaksu tasumiseks.„Lingile vajutades pidid kannatanud sisestama oma pangakaardi andmed ja selle tulemusena tehti kannatute kontodelt nende tahte vastaselt ülekandeid,“ ütles Kuressaare politseijaoskonna piirkonnapolitseinik Kent Puiestee.
Mõlemal juhul oli kahju üle 900 euro. „Juhime veelkord tähelepanu sellele, et tundmatuid linke ei tohi avada ja kindlasti ei tohi sisestada oma pangakaardi andmeid tundmatutele veebilehtedele.“


Vastsündinu ema lubab vanaemal last katsuda vaid majapidamistööde ja teenete eest6-kuu vanuse beebi ema šokeerib teisi lapsevanemaid, kui paljastab ühe oma kasvatusliku põhimõtte. Ta ei luba isegi lapse vanaemal titte katsuda ilma, kui soovija pole värskele emale teeneid osutanud. Ühendkuningriigi ema on endale võtnud omaseks suuna, et tema lapse puudutamine on provileeg, mitte näiteks vanaemade või teiste pereliikmete õigus ja soovile vastu tulemine. See tähendab, et last saab paitada või sülle võtta siis, kui emale on eelnevalt piisavalt headmeelt tehtud.
Näiteks soovib ta, et katsikulised ja muidu külalised panustaksid majapidamistöödesse: toidu valmistamine, musta pesuga tegelemine, kraamimine ja aiatööd. Need reeglid laienevad ka tema ämmale ehk lapse vanaemale. Kahe lapse ema kinnitab, et abikaasa on temaga ühel meelel ja nad on oma maja selle reegli kõikidele võimalikele külalistele juba varakult ja üheselt selgeks teinud.
Kui ämm küsis, kas võiks lapselast sülle võtta, pakkus värske lapsevanem, et võiks kõigepealt pere mustad riided pesumajja viia, kirjutab Daily Mail.
Ainus, kellele reeglid ei laiene, on naise enda ema, sest tema sõnul oli ema talle raseduse ajal väga palju toeks ning aitas näiteks igapäevase toiduvalmistamisega. See murdis vanaema südame, kes tahtis beebiga aega veeta, kuid selle asemel tema meelest hoopis külmalt eemale tõrjuti.
Lapsevanemate saidi kasutajad, kes sellest lapsekasvatuse meetodist lugesid, olid naise ebareaalsetest nõudmistest hämmingus ja üks kommenteeris: «Ma sõna otseses mõttes ei suuda uskuda, mida ma just lugesin.» Sellist kodust süsteemi nimetatakse väljapressimiseks ning soovitatakse naisel vähem julm olla ja oma pereliikmetega mitte nii nõmedalt käituda.


Riina Sikkut: tervishoius ootavad ees pingelised aastadLäinud neljapäeval ja reedel tegid riigikogu sotsiaaldemokraatidest saadikud töövisiidi Põlva- ja Võrumaale. Dessanti tugevdasid ka erakonnakaaslastest ministrid. Terviseminister Riina Sikkutil oli pikk päev Võrumaal. Võrumaa Teataja sai ministriga jutule alles päeva lõpuks, kui minister oli lahkunud kohtumiselt Antsla koguduse inimestega. Jutuajamine nihkus kokku lepitud ajast üle lausa poolteist tundi.Kas jumala jutule oli nii pikk järjekord?Riina Sikkut: Alustasin hommikul Meiela Kodust ja nüüd lõpetasin Antsla koguduses. Täna pole pühapäev, et oleks jutluse aeg, aga kuna nad teevad oma kogukonnas väga pühendunult sotsiaaltööd ja korraldavad hingehoidu, siis sellest jätkuski juttu kauemaks.Teie tänane päev oli pikk ja kohtumisterohke. Mis sellest kõigest nii-öelda sõelale jäi?R. S.: Käisingi asutustes, mis mingil moel tegelevad inimese tervisega. Peale Lõuna-Eesti haigla veel intellektipuudega noortele teenuseid osutavas Meielas, samuti psüühiliste erivajadustega täiskasvanuid toetavas Lõuna-Eesti erihoolduskeskuses ja Mikitamäe hooldekodus.Mulle endale meeldib väga kohal käia ja enamasti küsin murede kohta, mida oleks vaja teha riigi tasandil. Olgu siis seadusandluses, lisaraha või midagi muud, mis teeks inimestele teenuse paremaks või töötajatele töökeskkonna paremaks. Ega siit kagunurgast ja Setomaalt Eestis enam kuhugi kaugemale minna olegi. Oluline on, et need teenused, mis Tallinnas või Tartus on linna lähedal, kuidas need tööle panna suuremate vahemaade puhul.Milliste kohalike muredega ministri poole pöörduti?R. S.: Kõige suurem mure sotsiaalhooldes ja tervishoius on töötajate puudus. Olgu see siis Meremäele perearsti või kuhugi pereõdede leidmine. Selles osas on väljakutse üle Eesti, aga mida kaugemal on koht suurematest keskustest, seda raskem on sinna inimesi leida. Näiteks lähtetoetus pere- ja eriarstide puhul on riigilt aastaid olemas olnud, järgmisest aastast rakendub õdede lähtetoetus, et tuua õeharidusega inimesi tagasi tervishoidu ja motiveerida neid töötama väljaspool Tallinna ja Tartut ning nendega külgnevaid omavalitsusi.Milles siis häda õigupoolest on, et ei jätku inimesi? Ei õdede ega arstide palgad ole enam nii nirud nagu paarkümmend aastat tagasi. Miks neid ei jätku?R. S.: Elu ei seisa ning arstid ja õedki saavad vanemaks. Perearstidel on ligi 800 nimistut, rohkem kui kolmandikku neist teenindavad vanemad kui 63aastased, kes on juba pensionieas või sinna jõudmas. Seniseid koolitusmahtusid arvestades ei suuda me kaadrit asendada. Järgmised kuusseitse aastat tulevad tervishoius ikka väga pingelised ja keerulised.Asi pole seega vähestes õppida soovijates, vaid liiga palju arste-õdesid läheb eest ära?R. S.: Just! Tegelikult ongi suur rõõm, et suvel, kui oli sisseastumiste aeg, siis tevishoiuga seotud erialad on väga populaarsed, nii tervishoiu rakenduskõrgkoolides kui ka ülikooli arstiteaduskonnas. Noored soovivad õppida ja töötada tervishoius, huvi on olemas, aga koolitusnumbreid tuleks suurendada. Paraku on õppimisperiood pikk ja muutused ei tule aasta-paariga, nende tööturule jõudmine võtab aega.Lõuna-Eesti haigla on ennast regionaalse raviasutusena väga hästi tõestanud. Kevadel avasid nad oma päikesepargi, et vähendada energiasõltuvust. Mis mulje teile sealt jäi?R. S.: Haigla asub ju looduslikult väga kaunis kohas. Täna käisid seal katusetööd ja silmaga oli näha, et keskkond paraneb pidevalt nii patsiendile kui ka töötajale. Haiglas oli juttu nii töötajatest kui ka rahast. Mil viisil haiglaid rahastatakse, et tagada haigla reageerimisvalmidus, kuidas luua suuremat stabiilsust.Alles äsja ütles keegi välismaine ekspert, et Eesti tervishoiu rahastamise senine süsteem pole jätkusuutlik, seda tuleb muuta. Mis on meie perspektiiv? Mis ootab meie tervishoidu lähiaastatel?R. S.: Tõesti, valdkonnas on suuri muresid. Kui 32 aastale tagasi mõtleme, siis väga palju asju on tehtud väga hästi - see, kuidas haiglate võrku on reformitud, see, kuidas aastate eest panustasime tugeva perearstisüsteemi loomisele. Meil on vedanud, et Euroopa maksumaksja rahaga oleme suutnud nii haigla- kui ka hoolekandevõrku nüüdisajastada, ehitada tervisekeskused üle Eesti. Palju asju on läinud väga hästi.Otsus, et 13 protsenti sotsiaalmaksust läheb tervishoiu rahastamiseks, on meid siiani teeninud päris hästi. Kuna see on palgatööga seotud raha, siis ühelt poolt meil töötegijate arv väheneb, kuid abisaajate osakaal kasvab. Neid inimesi, kes üheksast viieni töölepinguga töötavad, on nooremates aastakäikudes järjest vähem. Töötatakse mitme lepingu alusel, tegeletakse ise ettevõtlusega, nii et see tervishoiu tulu ei kasva piisavalt kiiresti, et katta vajadust. Tõepoolest oleme jõudnud punkti, kus 2025. aastast on tervisekassal suur ja järjest kasvav puudujääk. Selle katteks on minu meelest ainus viis teha riigieelarvest siirdeid ja leppida kokku peale töötajate ja pensionäride eest makstava osa ka see, mis makstakse laste eest, et püsitulu oleks tervisekassale tagatud ega sõltuks iga-aastastest eelarveläbirääkimistest. Järgmise aasta augustis-septembris on läbirääkimiste teemaks 2025. aasta numbrid.Kui vaadata, kuidas areneb erameditsiin, uhked kliinikud, ega meil sellist ohtu ole, et ühel heal päeval on rikastele oma haiglad ja ülejäänud rahvas peab leppima riigi toetatavate vaestehaiglatega?R. S.: Siiani on Eestis tervishoiusüsteemi arendatud ühel kiirusel, et kõigile oleksid ühesugused reeglid. Kõik panustavad ja kes ise ei maksa, väike laps või pensionär, siis panustab riik ja teenuseid saadakse vastavalt vajadusele, mitte maksujõulisuse järgi. Sellest põhimõttest ei ole võimalik taganeda. Mulle on see ka küsimus õiglusest, sest ühtemoodi inimesed oleme me kõik.Nii väikest süsteemi kui Eestis on kõige tõhusam korraldada ühtsete reeglite järgi. Maailmas pole ühtki paremat tervishoiuraha kogujat kui Eesti maksuamet. Ainuõige on jääda solidaarsuse põhimõtte juurde ning jõuda sinnamaale, et ravikindlustus on olemas kõigil.Mida on veel selle aastanumbri sees oodata terviseministri valdkonnas?R. S.: Tervishoius on kolm suuremat muutust. Lapsehoolduspuhkuselt tööle naasev vanem sai seni hooldus- ja haigushüvitist alampalga järgi, see oli üsna madal. Uuest aastast süsteem muutub ja kui vanem on saanud vanemahüvitist, siis see võetakse hooldus- ja haigushüvitise arvutamise aluseks ning ebavõrdsus värskete lastevanemate jaoks saab likvideeritud.Teiseks kasvab uuest aastast oluliselt hambaravihüvitis. Tavalisele täiskasvanule 40 eurolt 60 eurole, vanaduspensionäridele ja haavatavamatele inimgruppidele 85 eurolt 105 eurole.2025. aastast lubame hambaravihüvitist kasutada koos proteesihüvitisega. 260 eurot proteesihüvitist on ajale jalgu jäänud, seal tuleks tuge rohkem anda.Ravimiseaduses tuleb muudatus, mis peab parandama ravimite kättesaadavust ja see puudutab neid rohtusid, mil pole Eestis müügiluba või mis on kliinilise uuringu faasis. Need on ravimid, mille puhul on tegemist kliinilise juhtumiga või on nende vajadus Eestis väga väike ning tootja pole Eesti turule turustamisluba taotlenud. Varem tuli selle ravimi hankimiseks taotleda sisseveoluba jne. Nüüd saab arsti taotlusel ravimi maale tuua ja patsiendile kiireneb protsess mõnest nädalast paarile päevale.RIINA SIKKUT› Sündinud 12. jaanuaril 1983 Injus, abielus, kolme tütre ema.› 2018. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige, selle aseesimees.› 17. aprillist 2023 terviseminister. › 2022-2023 majandus- ja taristuminister. › 2019-2022 riigikogu 14. koosseisu liige, korruptsioonivastase erikomisjoni liige. › 2018-2019 tervise- ja tööminister. › 2017-2018 riigikantseleis sotsiaal- ja tervisepoliitika nõunik.› 2011-2017 poliitikauuringute keskuses Praxis.› 2008-2009 Swedbankis. › 2005-2008 rahandusministeeriumis majandusanalüütik.› Lõpetas 2005 Tartu ülikoolis majanduse eriala, 2010 tervisepoliitika teadusmagister Londoni ülikoolist.Allikas: SOTSIAALMINISTEERIUMTerviseminister Riina Sikkut (paremalt kolmas) kiitis Lõuna-Eesti haiglat järjepideva töö- ja ravikeskkonna paremaks muutmise eest. Pildil on ministriga koos linnavolikogu aseesimees Toomas Sarapuu (vasakult) ja Lõuna-Eesti haigla töötajad Jana Trolla, Külli Raup, Arvi Vask, Agnes Aart ning ministri nõunik Anette Mäletjärv.Küsis Kalev Vilgats


Altkäemaksu võtmises süüdistatud kohtunik Eveli Vavrenjuk mõisteti Harju Maakohtus õigeksAltkäemaksu võtmises süüdistatud kohtunik Eveli Vavrenjuk mõisteti Harju Maakohtus õigeks. Vavrenjukile pandi süüks, et kaasas sõbranna Sirje Taela ja lähedase sõbra Olav Kuklase advokaadibüroo pankroti- ja saneerimismenetlustesse, tagades neile jooksva tasu. Vastutasuks sai Vavrenjuk väidetavalt tasuta õigusteenuseid ja varaliselt hinnatavaid soodustusi.


Omniva nimel laekunud petusõnumiga jäi rahast ilma kaks saarlastEelmisel nädalal algatati Saaremaal kaks kriminaalmenetlust kelmuse paragrahvi alusel. Kannatanud olid saanud näiliselt Omnivalt sõnumi ja lingi tollimaksu tasumiseks.“Lingile vajutamise järel pidid kannatanud sisestama oma pangakaardi andmed ja selle tulemusena tehti kannatanute kontodelt nende tahte vastaselt ülekandeid,” ütles Kuressaare politseijaoskonna piirkonnapolitseinik Kent Puiestee.Mõlemal juhul oli kahju üle 900 euro. “Juhime veel kord tähelepanu sellele, et tundmatuid linke ei tohi avada ja kindlasti ei tohi sisestada oma pangakaardi andmeid tundmatutele veebilehtedele,” rõhutas Puiestee.Kertu Kalmus


Pikk kohtusaaga läks maksumaksjale kalliks maksmaHarju Maakohus mõistis Tartu maakohtu kohtuniku Eveli Vavrenjuki, Olev Kuklase, Sirje Taela, Mark Vavrenjuki, Mirko Vavrenjuki ja Advikaadibüroo Kuklase & Partnerid neile esitatud altkäemaksusüüdistuses täies ulatuses õigeks.
Süüdistuse järgi sõlmis Vavrenjuk aastatel 2008-2012 Tartu maakohtu kohtunikuna kaks eraldiseisvat ebaõiguskokkulepet: ühe enda sõbrannast pankrotihalduri Sirje Taelaga ning teise enda lähedase sõbra OÜ Advokaadibüroo Kuklase & Partnerid ainuosaniku ja juhatuse liikme Olev Kuklasega.
Riigiprokurör Taavi Pern pidas isiklikku ristisõda kohtuniku vastu, kes ei olnud kuulekas. Asi läks riigile jõhkralt maksma:
Kohus otsustas, et Eesti Vabariigil tuleb hüvitada Eveli Vavrenjuki õigusabikulud summas 51 096,92 eurot, OÜ Advokaadibüroo Kuklase & Partnerid õigusabikulud summas 15 465 eurot, Sirje Taela õigusabikulud summas 48 300 eurot, Olev Kuklase õigusabikulud summas 80 968, 04 eurot, Mark Vavrenjuki õigusabikulud summas 6387,12 eurot ja Mirko Vavrenjuki õigusabikulud summas 6387,12 eurot ning vabastada aresti alt Eveli Vavrenjukile kuuluv sularaha summas 2325, 88 eurot.
Riigikogu EKRE fraktsiooni liige Kert Kingo ütles seda uudist kommenteerides, et õigusriigis astub sellise jama peale riigi peaprokurör ametist tagasi. Aga meie riigis sellist asja loomulikult ei toimu.
„Klopsitakse tühja koha pealt kaasus kokku, tehakse suur “skandaal”, rikutakse inimeste hea nimi ja maine … ja mitte midagi ei juhtu, mitte millegi eest ei vastutata,“ märkis Kingo, lisades, et maksumaksjale läks see protsess maksma kokku 208 605,12 eurot.
Kingo: „Olen kindel, et prokuratuur kaebab selle otsuse ringkonnakohtusse edasi, sest nemad võivad enda arvates kõike – maksumaksja raha raisata ja võimu kuritarvitada.“
Loe lisaks:
https://www.postimees.ee/7877225/maakohus-moistis-kohtunik-eveli-vavrenjuki-oigeks


Kas tõesti? Ukraina presidendi endist nõunikku süüdistatakse Vene agendiks olemisesUkraina riikliku julgeoleku- ja kaitsenõukogu sekretär Oleksi Danilov edastas sotsiaalmeedias info, et presidendi endine nõunik Oleksi Arestovõtš on Vene luureagentuuri FSB agent.
Selle peale reageeris Arestovõtš, kes väitis, et Danilovil pole riigis mingit ülesannet peale teiste pihta sita loopimise.
Danilov tegi sotsiaalmeedias järgmise sissekande:
Tasub meelde tuletada. Venemaa ainuke võimalus Ukrainat alistada on tekitada lõhenemist ja uputada ukrainlased sisekonfrontatsiooni, mida Kreml on viimastel aastakümnetel edukalt teinud – Ukrainat klassideks jagades, Venemaa volitatud erakondi loonud, poliitikuid korrumpeerides ja ajalugu võltsides. Tänu Ukraina õiguskaitseorganite aktiivsele tegevusele viidi viimastel aastatel läbi kõige ulatuslikum Vene agentide puhastus. Kuid Venemaa üritab ka edaspidi ühe maharaiutud pea asemele mitu uut kasvatada.
Praegu teeb Venemaa Föderatsiooni FSB kõigi märkide kohaselt aktiivseid katseid moodustada uut agentide võrgustikku, pannes sellele kaugeleulatuvaid lootusi. Tulevikus räägime venemeelse elanikkonna jäänustele suunatud poliitilise projekti kasutuselevõtust ja sellega paralleelselt toimub ka informatiivne sekkumine, millega püütakse mõjutada Ukraina sisemise destabiliseerimise protsessi.
Sellise tegevuse märgid on erinevate „ekspertide”, „luureosaliste” ja muud tüüpi petturite terav aktiviseerumine sama vene agenda propageerimisel vene keeles. Just nemad nutavad praegu vastupealetungi „ebaõnnestumise” pärast, vihjavad vajadusele sõja eesmärgid üle vaadata (ja see ei ole enam väljapääs 1991. aasta piiridele), annavad nõu, kuidas Ukraina relvajõud peaks võitlema, edastavad valesid siseringi „konfliktide” kohta sõjalise ja poliitilise juhtkonna vahel, kutsuvad aktsepteerima „häid venelasi” ja lõpuks vihjavad, et Venemaaga on vaja läbi rääkida.
Ukraina õiguskaitsestruktuurid jälgivad hoolikalt selliste vaenulike tegude ilminguid, tuvastades ja peatades need. Ukrainlased peaksid omakorda näitama üles kõrget infopuhastust, et mitte sattuda Venemaa info „elustiili” toodetesse.
Danilov otseselt nimesid ei nimeta, aga tema sissekande peale on vihjatud, et see on suunatud Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenski endise nõuniku Oleksi Arestovõtši vastu. Nimelt oli Arestovõtš hiljuti kahelnud selles, et Ukrainal õnnestub oma territooriumi tagasi võita. Samuti on Arestovõtš võtnud sõna vene keele ja kultuuri jalge alla tallamise vastu Ukrainas.
Arestovõtš reageeris Danilovi sissekande peale teravalt sotsiaalmeedias:
Igaühel on riigis oma funktsioon.
SBU püüab spioonid kinni.
Politsei kaitseb meie tänavaid.
Armee on sõjas.
Arestovitši ülesanne on selgitada olukorda miljonitele inimestele.
RNBO sekretäril on ka funktsioon.
Teiste pihta sitta loopida.
Oh ei, ta toob ka presidendile slaide, olen teda paar korda näinud.
Kahe ja poole ametis oldud aasta jooksul pole ma temast muud kasu märganud.
Ja kui arvate, et teie elul pole mõtet ja teete midagi ebaselget, siis pidage meeles, et lisaks ÜRO-le on seal ka Ukraina riikliku julgeoleku- ja kaitsenõukogu sekretär.


Kohus mõistis kohtunik Eveli Vavrenjuki õigeksHarju maakohus mõistis Eveli Vavrenjuki, Olev Kuklase, Sirje Taela, Mark Vavrenjuki, Mirko Vavrenjuki ja advikaadibüroo Kuklase & Partnerid neile esitatud süüdistuses täies ulatuses õigeks. Eveli Vavrenjukki süüdistati altkäemaksu võtmises ning Taela, Kuklast ja advokaadibürood Kuklase & Partnerid altkäemaksu andmises. Delfi


Täiskasvanud õppija nadalÜlevaade TÕN 2023 raames toimuvatest tegevustestOsalemiseks on vajalik registreerimine. Vaata kõiki üritusi ja registreeri www.sakuvallakalender.ee12. oktoober11.00-13.00 Tuleohutusalane koolitus „Tuletöö tegemise nõuded“. Veebikoolitus.17.30-19.00 Veipimine - süütu maitsega pulk või sõltuvust tekitav lõks? - koolitaja Brit Mesipuu. Saku Gümnaasiumi suures saalis. 18.00-19.30 Kalisteenika workshop Saku Spordikeskuses.13. oktoober17.30-19.00 Töötuba pakendijäätmete sorteerimisest ja kollase koti teenusest Saku Gümnaasiumi sööklas. 14.oktoober 11.00-12.00 Meditatsiooni hommik Saku Gümnaasiumis.15. oktoober12.00-16.00 Looduses pildistamise koolitus - fotograaf Sven Zacek. Saku Gümnaasiumis ja Saku mõisapargis 15.00-16.00 Ukuleeleansambli SAKULEELED avatud proov Saku Valla Kultuurikeskuses, ruum 111. 18.00-19.00 Linetantsu avatud trenn Kiisa Vabaajakeskuses.16. oktoober17.30-19.00 Kõrede kaitsest Eestis - seminari läbiviija Iti Miina Ulmas. Saku Vallamajas, Juubelitammede tee 15.18.00-19.15 Kõhutantsu avatud trenn Saku Valla Kultuurikeskuses, 3. korruse peegelsaalis.18.00-21.00 Segakoor TULJAK avatud kooriproov Saku Valla Kultuurikeskuses, ruum 111. 17.oktoober 11.00-12.00 Saku päevakeskuse lauluklubi Saku Valla Kultuurikeskuses, ruum 111.15.00-16.30 Seeniortantsurühma Kiisatari avatud proov Kiisa Vabaajakeskuses.15.30-17.30 Orkestri Seeniormandoliinid avatud proov Saku Valla Kultuurikeskuses, ruum 111.18.00-20.30 Rahvusliku käsitöö avatud töötuba Saku Valla Kultuurikeskuses, ruum 024.18.15-20.30 Saku Mandoliinid avatud proov Saku Valla Kultuurikeskuses, ruum 111.18.30-19.00 Latindance Panter avatud trenn Saku Valla Kultuurikeskuse 3. korruse peegelsaalis.18.30-20.00 Finantskoolitustesarja „Kuidas luua rahaline vabadus ja investeerida nii, et passiivne sissetulek kataks ära igapäevased elamiskulud?“ esimene koolitus - investor, koolitaja Jaak Roosaare. Saku Vallaraamatukogus.19.00-20.30 Saku Sanglejad segarühma avatud trenn Saku Gümnaasiumi algkooli maja aulas. 18. oktoober 16.00-18.00 Kooli ja kodu koostöö võimaluste avatud arutelu Kajamaa Kooli tugimeeskonnaga koos vahva kokkamise töötoaga. Kajamaa Koolis.17.30-19.00 Online kelmused ja kuidas nende ohvriks langemist vältida - abipolitseinik Jaan Vaabel. Saku Gümnaasiumis, ruum 208. 19.45-21.00 Seltskonnatantsu avatud trenn Saku Gümnaasiumi algkooli majas.19. oktoober17.30-19.00 „Male on vormilt mäng, sisult kunst ja mängu valdamise raskuse tõttu teadus“ T. Petrosjan - koolitaja Viive Tutt. Saku Valla Kultuurikeskuses, ruum 105. 18.00-19.30 Tugevate tunnetega toimetulek koostöös erilise ja põneva lapsega - koolitaja Merike Angerjärv. Saku Lasteaias Terake, Pargi 27, Saku.20. oktoober14.30-16.00 Eakate digikoolitus algajatele ning 16.15-17.45 eakate digikoolitus edasijõudnutele Saku Gümnaasiumis, ruum G312.21. oktoober15.00-17.00 Struktuurse akrüülmaali töötuba Kilde Stuudios, Üksnurme tee 8, Saku.22. oktoober11.00-13.30 Kangast poekottide tootmise töötuba KUUTis, Kurtna tee 33, Kurtna.


Automaksu põhiraskust hakkab eelkõige kandma keskklassEesti autoomanike liidu juhatuse liige leiab, et kui üle 77 000st automaksu kehtestamise vastu kogutud allkirjast ei olnud kasu, hakatakse näitama oma meelsust muul moel.Praeguse valitsuse soov automaksu nui neljaks kehtestada on hea (loe: tegelikkuses halb) näide sellest, kuidas natuke üle 30 aastaga on meie poliitikast kadunud eetika ning kuidas «ootamatute raskete otsuste» tegemisest (ehk maakeeli inimeste kottimisest) on saanud omaette veider sadomaso viljelemise liik.Sest kuidas nimetada olukorda, kus võimurid tümitavad rahvast, samal ajal end ohvrina näidates: nii leiab ka peaministri erakond, et nende reitingu kukkumises pole süüdi mitte valimislubadustega vastuolus poliitika, vaid see, et nad on sunnitud tegema «raskeid otsuseid».Kõige totram sealjuures on tõsiasi, et kui poleks nii 300 miljonit maksvat «maksuküüru» kaotamist, poleks vajadust ka kogu senist süsteemi pea peale keerata.Aga see selleks. Üks selliseid «raskeid, aga vajalikke» otsuseid on koalitsiooni sõnul automaks, mis hakkab ühtviisi sugema nii neid, kes palju sõidavad, kui neid, kelle auto enamasti seisab.Autoomanikelt varastatud aktsiisKütuseaktsiisi kui maksu kehtestamisel lepiti Eestis kokku, et 75 protsenti sellest hakkab igal aastal minema teedevõrgu korrashoidu ja hooldusesse. Kuna Eestis korjatav aktsiis on võrdlemisi rasvane, hakkas seda laekuma aga aina enam ja enam. Nii kiitiski riigikogu 2014. aasta suvel heaks valitsuse algatatud teeseaduse muutmise seaduse, millega sidus teehoiu rahastamine lahti kütuseaktsiisi laekumisest. Neli aastat hiljem ehk 4. aprillil 2018 kirjutas ERR, et maanteeameti peadirektor Priit Saugi sõnul ei väsi amet valitsusele ja riigikogule meelde tuletamast, et rahavajadus teehoius on märksa suurem, kui maanteeametile eraldatakse. «Vanasti oli teehoiu rahastamine seotud kütuseaktsiisi laekumisega ehk 75 protsenti laekumisest suunati teehoidu. Oleks see praegu vaid nii, siis meie teed oleksid tõenäoliselt veel paremini korras ja me saaksime veel rohkem investeerida,» ütles Sauk.Ent autoomanike rahakotist oli juba hakatud eurosid mujale viima. Sest ilmselgelt ideevaesuses virelev Reformierakond lubas ju alati enne valimisi madalamaid makse, olles sunnitud valimisi võites oma lubadused teoks tegema.Oleme jõudnud olukorda, kus kütuseaktsiisi laekub sel aastal 510 miljonit, kuid teedevõrku kulutatakse vaid 232 miljonit eurot.Aga kuhu see raha siis läheb?Selle aasta 29. septembril tõdes kunagine rahandusminister Aivar Sõerd, et nii riigikogulastele kui ka muule avalikkusele huvi pakkuvat infot eelarve kohta on väga raske kätte saada. «Seda me saame võibolla meediast paremini kätte kui tegevuspõhise eelarve programmide esitusest,» sõnas Sõerd. Selle tagajärg on Sõerdi ütlust mööda see, et see tekitab riigikogu liikmetele oma töös uut ressursikulu, sest nad peavad andmeid küsima eraldi ministeeriumidest.Ehk kui rahandusminister rehmas, et «raha läheb igale poole», siis ilmselt see on ka tema kõige parem teadmine sellest, kuidas me maksumaksja raha kulutame.Peale selle teeb mõistmise keeruliseks asjaolu, et meie avalik sektor on väga hästi omandanud kõikvõimalikud nipitamise ja jokitamise skeemid: näiteks pole osa teenistujatest mitte ametnikud, vaid lepingulised töötajad. Nende palgad ei kuulu avalikustamisele.Samuti on avalik sektor osavalt hakanud raha kantima(pardon, teenuseid hankima) kolmandasse sektorisse. Kui vaadata näiteks ühe nii-öelda erapooletu mõttekoja 2022. aasta majandusaruannet, siis domineerivad seal klientidena selgelt ministeeriumid ja riigiametid. Sisuliselt tellitakse sealt vajalikke kiidulaule enda tegevusele ja reklaamitakse seda kui kodanikuühiskonna arendamist.Kui siia lisada veel riigikontrolöri seiklused siseministeeriumi kulude uurimisel, siis jääb vaid tõdeda, et raha vist tõesti läheb igale poole. Kuhu, ei peagi iga talumats täpselt teadma.Valimised kui meeldiv hetk pikas vindumisesMulle meeldivad valimised. Nad on midagi jõuludesarnast. Mäletan, kuidas selle aasta külmal veebruarikuul nägin praegust rahandusministrit Kehra Coopi kaupluse ees turukotte ja muud valimisreklaami jagamas. Vaatad kaugelt - täitsa inimene! Läheb külmaga näost punaseks ja kargab sooja otsides jalalt jalale nagu lihtsurelik. Ja kui temaga rääkima jääd, saab ta aru kõigist: õpetajate ja päästjate palgamurest, paljulapselise pere ja üksikema kannatustest, hajaasustuse eripäradest ning ka sellest, et inimestel on raske.Aga nagu jõuludki muutuvad aastavahetuseks ja seejärel ilmetuks jaanuariks, nii vajub see kõik peale valimistulemuste selgumist minevikku. Sest nagu tunnistas Kaja Kallas aprillis «Esimeses stuudios» antud usutluses, oli ebameeldivate teemade vältimine teadlik ja tahtlik.Mõnevõrra kriitiline inimene võiks ehk mõelda, et selline valijale valetamine on ehk kuidagi karistatav (näiteks erakorraliste valimistega), kuid meil seda ohtu pole. Ja seda teavad meie poliitikudki.Keskkonnamaks? Lubage naerda! Nii jõudsimegi automaksuni, mis pidavat maailma globaalse soojenemise paugupealt peatama. Mis siis, et meie elanikkond moodustab maailma omast ligikaudu 0,016 protsenti. Sõiduautod moodustavad omakorda meie kogu CO2 heitest nii umbes kümnendiku. Seda on ligikaudu sama palju, kui tekib Eestis näiteks turba kaevandamisest. Näiteks 2021. aastal moodustas 52 protsenti koguheitmest energiatööstus ja -tootmine.Tuleme selle juurde tagasi, et Eesti on väike ega mõjuta enda tegevusega kliimat. Kui me seda teeksime, siis oleks ilmselt ka autovalikute «nügimine» üks viimaseid asju, sest hiljuti Eesti Päevalehes ilmunud artiklis tõi füüsik ja ettevõtja Ilmar Kink välja, et kui Teslat laadida Eesti Energia elektriga, siis näiteks 2022. aasta elektritootmise andmetest lähtuvalt saastas Tesla keskmiselt 83 grammi kilomeetri kohta (see tähendab: ainult umbes kaks korda vähem kui keskmine diiselauto). «Kaudne saastamine nihutab «tasuvusaja» rohkem kui 40 aastale,» arvutas Kink, lisades, et kui «Passati asemel võtta väiksem auto saastekuluga näiteks 130 g/km, siis venib «tasuvusaeg» juba mõttetu 84 aasta peale.»Seega on keeruline aru saada, milliseid keskkonnaeesmärke me siin täidame. Eriti arvestades tõsiasja, et põhiraskust ei hakka kandma mitte Tesladega rikkurid ja eemaldatud tahmafiltriga põristavad põmmpead, vaid just nimelt praeguse koalitsiooni lemmikohver ehk keskklass.No kuulge, kui 2018. aasta Peugeot 5008 registreerimistasu on 4645 eurot ja aastamaks 338 eurot, siis kas see on nüüd rikkuse maksustamine või? Tegemist on kaheliitrise ja seitsmekohalise pereautoga, mis on mõõtudelt mahutavust arvestades suhteliselt väike ja olemuselt kindlasti mitte luksuslik. Või kas N1-kategoorias (kaubikud) automaksu arvutamisel vanuse komponendi kaotamine on kuidagi jõukate maksustamine? 30 aastat vana Ford Transitiga sõidab ringi töömees, kellel paremaks tööriistaks pole raha. Automaksu jõustumisel tal seda ka ei hakka olema.Mis edasi?... on küsimus, mida autoomanike liidult on rohkem kui korra küsitud. Ja vastus saab olla üks: kui üle 77 000 allkirjast ei olnud kasu, hakkame näitama oma meelsust muul moel: peagi tulevad europarlamendi valimised, seejärel kohaliku omavalitsuse valimised. Ei lähe kaua aega, kui saame valida parlamenti erakonnad, kes automaksu tühistavad.Küll peaksid nii praegused kui tulevased valitsejad arvestama, et meie riik püsib vabatahtlikkusel ja tahtel enda riiki kätel kanda. Tegusate inimesteta vinduvad meie politsei, päästeamet kui kaitsevägi ja Kaitseliit. Me oleme ühiskond, mille liikmed on harjunud panustama. Mina sealhulgas. Kunagi vurasid meie teedel ilmselt geograafiatunnist inspiratsiooni saanud autod, millel oli tagaklaasil kiri «Siin ei ole Aafrika». Jah, ei ole. Meil on kallim elu ja külmem kliima.Me ei ole ka Soome, Belgia ega Norra. Me oleme Eesti - riik, mis püsib inimeste tahtel ja kus autosid on maksustatud kütuseaktsiisi kaudu. Las see jääb nii.KOLM MÕTET 1. Üks «raskeid, aga vajalikke» otsuseid on koalitsiooni sõnul automaks, mis hakkab ühtviisi sugema nii neid, kes palju sõidavad, kui neid, kelle auto enamasti seisab.2. Oleme jõudnud sinna, kus kütuseaktsiisi laekub sel aastal 510 miljonit, kuid teedevõrku kulutatakse vaid 232 miljonit eurot.3. Automaksu põhiraskust ei hakka kandma mitte Tesladega rikkurid ja eemaldatud tahmafiltriga põristavad põmmpead, vaid just nimelt praeguse koalitsiooni lemmikohver ehk keskklass."Ehk kui rahandusminister rehmas, et «raha läheb igale poole», siis ilmselt see on ka tema kõige parem teadmine sellest, kuidas me maksumaksja raha kulutame.""Me oleme Eesti - riik, mis püsib inimeste tahtel ja kus autosid on maksustatud kütuseaktsiisi kaudu. Las see jääb nii."SIMMO SAAR


Maakohus mõistis kohtuniku altkäemaksusüüdistuses õigeksHarju maakohus mõistis kohtunik Eveli Vavrenjuki (pildil) ning viis teist kaassüüdistatavat neile esitatud süüdistuses täies ulatuses õigeks. Vavrenjukki süüdistati altkäemaksu võtmises ning teisi osapooli altkäemaksu andmises: süüdistuse järgi sõlmis Vavrenjuk aastatel 2008-2012 Tartu maakohtu kohtunikuna kaks eraldiseisvat ebaõiguskokkulepet: ühe enda sõbrannast pankrotihalduriga ning teise enda lähedasest sõbrast advokaadibüroo juhiga. Maakohtu teatel ei leidnud süüdistused tõendamist. Seni jõustumata otsuse järgi tuleb Eestil hüvitada süüdistatavatele kümnete tuhandete eurode ulatuses menetluskulusid.BNS


Kohus mõistis kohtuniku õigeksRIIKHarju maakohus mõistis Eveli Vavrenjuki, Olev Kuklase, Sirje Taela, Mark Vavrenjuki, Mirko Vavrenjuki ja Advokaadibüroo Kuklase & Partnerid OÜ neile esitatud süüdistuses täies ulatuses õigeks. Kohtunik Vavrenjukki süüdistati altkäemaksu võtmises ning Sirje Taela, Olev Kuklast ja osaühingut Advokaadibüroo Kuklase & Partnerid altkäemaksu andmises. Otsus ei ole veel jõustunud, seda on võimalik ringkonnakohtus vaidlustada. OHTULEHT.EE