PÄEVAKOMMENTAAR | Krister Paris: riik, mine vahelt ära! Las ma valin ise, kes mind teenindabFrüügia kuningas Midas olla suutnud kõik, mida ta puutus, kullaks muuta. Ka siis, kui ise ei tahtnud. Riigi korraldav käsi teeb lihtsalt kõik sotsialismikarva punaseks. Kusjuures mõnikord jääb mulje, et just seda tahetaksegi.
Mingi hetk möödunud teisipäeva õhtul. Lähen vaatama, kas prügikast on pärast tellitud tühjendust ikka kenasti tagasi pandud. Mõni vedaja paneb, teine on lohakam, aga siin muidu rahulikus Otepää kandis võib teinekord küngaste vahelt õõtsuv tuuleiil tühja kasti üsna kaugele kanda. Kastiga on kõik hästi. Keegi pole teda puudutanudki. Prügiga on halvasti, ta võiks kuskile elektrijaama suunas juba teel olla.
Mis seal ikka, teen pildi, saadan kirja – äkki mingi eksitus? Ja kohe tuleb ka vastus! „Vastame 5 tööpäeva jooksul“. Ja mõni tund hiljem juba teine kiri „teave teostamata teenuse kohta. Põhjendus: mahutit pole.“ Ka selle peale protestides saan uue kirja sama sõnumiga viie tööpäeva kohta (pärispäevades siis terve nädal). Puuduva mahutiga on aga üldse absurdini minev lugu.
Toon siin ära kaks pilti. Üks on foto, mille pildistas prügivedaja. Tõesti. Ei ole. Pole midagi ära viia.
Teine pilt avaneks siis, kui ta 10 kraadi oma pilku pööraks. On lisandunud üks nüanss. Mahuti.
See kõik võiks nii ka jääda, üks autojuht eksis, professionaalset pimedust tuleb kõigil ette. Kui poleks kolmandat nüanssi.
Firma on mind konkreetse lubadusega petnud. Ei viis tööpäeva ega kuus ega seitse hiljem pole mu postkastis mingit vastust. Ja see pole enam eksimus ja isegi mitte hoolimatus, vaid sotsialismilaadse majandusega sisse kodeeritud käitumismall.
Üks prügiäriga seotud tuttav loetleb kohe rea tõenäolisi põhjusi, millest enamik taanduvad vähemotiveerivale palgale ning seotud tööjõupuudusele. Autojuhil on ilmselt ükskõik, sest kes teda ikka lohakuse eest vallandab. Ja süsteemil on oma lubaduste täitmisest (ehk piisava hulga menetlejate palkamisest) samuti ükskõik, sest mitte midagi, absoluutselt mitte midagi ei juhtu, kui nad enda sõna ei pea.
Nad on selle piirkonna konkursi võitnud ja edasi võib toimetada nagu vanal heal Nõukogude ajal, kus klient ei saanud kuningas olla juba seepärast, et kõik pidid võrdsed olema. Sisuliselt rikuvad nad küll konkursil antud lubadusi, nad on võtnud suurema tüki haugata, kui tegelikult suudavad täita. Otse öeldes küsinud liiga vähe raha.
Aga vaevalt see „pisiasi“ ka erakorralise väljavahetamiseni viib. Inimesega lubatud (ja niigi uskumatu välbaga) tempos ei suhelda, kah mul asi. Otsene kannatanu ju saasta teeninduse pärast vedajat vahetada ei saa. Sisuliselt on riik läbi omavalitsuse jätnud inimese sotsialismi pahupoole ees kaitseta.
Näen Facebooki reaktsioonidest, et ma pole kaugelt ainus ja üldsegi ei piirdu see kõik sama vedajaga (kes Otepää vallas tegutseb, saab igaüks ise järgi uurida).
** Kirjutasin pikalt prügist just seepärast, et Omnivaga mul endal otsest kokkupuudet pole. Kaudset küll. Ka meie arvamustoimetuse postkasti jõuavad ahastavad kirjad lugejatelt, kes tahaks väga oma tellitud (ja makstud) lehte kätte saada. Oskan vaid solidaarselt käsi ringutada. Midagi pole teha, klient tarnijat valida ei saa.
** Mõnede valdade elanikud meenutavad õudusega, kui nende ühistransporti korraldas Atko. Liinile saadeti busse, millest mõni süttis, teisi tuli aga üldse massiliselt liiklusest kõrvaldad. Saadeti bussijuhte, kellel oli klientidest täiesti ükskõik ja mõnikord ka napsupudel ligi. Läks tohutult aega, enne kui liinile uus vedaja saadi. Lõpp hea, kõik hea, aga ega inimestel ju vahepeal valikut polnud, tuli kannatada.
** Kui liiniveo võttis üle Elron, muutus seni küll vanade rongidega, aga siiski toiminud rongiliiklus kohati õuduste kadalipuks. Rongid olid algusest peale liiga täis ja on seda tihti tänaseni. Kui midagi raudteel juhtub, pole ettevõttel reaalselt toimivat võimekust teele jäänud inimesi kiirelt edasi toimetada. Nüüd äkki, järgmistel aastatel, midagi muutub, kui tuleb ronge juurde. Aga riigil on olnud suva.
Ahjah, meenutan veel, et seegi vedaja „võitis“ konkursi pettusega, lubades rongidesse toitlustust, mida pole tänini. Võrdluseks hiljuti meiega võrdse elatustasemega Tšehhis käies kogesin, millise arenguhüppe saab kümendiga teha. Kui klientidest nii ükskõik pole.
** Mis veel… Estonian Airi ja Nordica karistas turg ära ja meid kümnete miljoniteni ulatuva „trahviga“ kollektiivselt samuti. Aga seal oli ka teine olukord. Eesti riigi käed üle piiride ei ulatunud, et reisijaid pantvangis hoida.
** Vedu saartele praegu ikka toimib, aga ärgem unustagem uskumatut käpardlikkust, vastutustundetuse meistriklassi liinide forsseeritud ülevõtmisel, kus Saaremaa terveks suveks sisuliselt kindlast turismivoost ära lõigati. „Nelja sidruni“ protsessist, mille konkursita riiklik sund peaaegu et ette kirjutas, rääkimata.
Kindlasti meenub lugejatele veel nii mõnigi valdkond. Kus kas riiklik või riigi regulatsioonide tulemusena monopoolse seisundi saanud ettevõte tegutseb nagu Brežnevi ajal. Sest kapitalistliku heaolu peamist mootorit, konkurentsi, ju pole. Las seisavad järjekorras, ootavad vastuseid ning saa vad „käib kah“ teenindust.
Teate mis – lõpetaks äkki ära! Eesti edulugu ei tugine mitte ebaefektiivsel riigiametnike reguleerival hordil, vaid sellel, et võtsime omal ajal julgelt vastu kapitalismi kogu selle eheduses. Jah, ka totukuullike ebameeldivate nüanssidega, kuid ühe asja riigi sekkumisest vaba kapitalism siiski tagab: kliendi nimel nähakse vaeva.
Miks korraldab riik transporti? Miks määrab ta, kes saab prügi vedada? Miks viib riik kirju koju kätte? Mobiilsidet ja internetti ei taha pakkuma hakata?
Riigi asi on seada standardid (näiteks saasteasud) ja nendest järgmist kontrollida. Aga las ma valin prügifirma pigem ise, selle, mis paremini toimib! Ja las ta küsib ka hinda, kus nõudlus ja pakkumine kokku tulevad – küllap seepärast see teenus nii nigel ongi, et tegelik kulu oleks suurem. Inimeste kannatused ei pea olema see dotatsioon, millega Nõukogude aja hingust elus hoitakse.
Riik, va isehakanud sotsialistist kapitalist, mine palun vahelt ära!
P.S – huvitaval kombel on üks ettevõte, kelle puhul on monopol puht tehniliselt isegi õigustatud, vaat et kõige toimivam. Just äsja tõi Elektrilevi mulle tagasi elektri, mille korralik äikesetorm pooleks tunniks ära võttis. Üldiselt nad siin Otepää kandis nii kenasti tegutsevadki. Saaremaa elanikud ilmselt eelnenud hinnanguga muidugi ei nõustu.


Vanaproua pakkus Venemaale pääsemiseks piirivalvurile 100 dollarit altkäemaksuNarva piiripunkti kaudu Venemaale pääseda üritanud 64aastane ukrainlannast pensionär Olga sai kohtus karistada.
Juuli keskel Venemaale sõita üritanud Olgal polnud kehtivat reisidokumenti ning tal puudus ka sealne viisa. Ta soovis aga ikkagi üle Narva jõe Jaanilinna pääseda ning pakkus ametnikule 100 dollarit, mida ta ise nimetas „tänusõnaks“. Piirivalvur pidas seepeale Olga kinni ja paar päeva hiljem, 18. juulil astus ta kohtu ette.
Viru maakohus mõistis ukrainlanna altkäemaksu andmises süüdi ning määras talle karistuseks poolteist aastat tingimisi vangistust. Olga on Ukraina kodakondsusega ja Eestisse jõudis ta Poola kaudu. Ei ole teada, mispärast ta soovis Venemaale sõita.
„Altkäemaksu andmine ja pakkumine on kuritegu, mille eest süüdimõistmisel võib kohus mõista rahalise karistuse või kuni viieaastase vangistuse,“ selgitas Viru ringkonnaprokuratuuri prokurör Alina Paadik. „Piiriturvalisus on praeguses julgeolekuolukorras väga oluline ja see juhtum kinnitab, et PPA ametnikud suhtuvad asjasse täie tõsidusega. Seda enam, et silma kinnipigistamine piiriületusel kahjustaks Eesti ja kõigi Schengeni viisaruumi kuuluvate riikide sisejulgeolekut.“
Olga peab tasuma menetluskulud 543,75 eurot, tema advokaaditasu jääb riigi kanda.
Eestis on varemgi välismaalasi kohtu ette saadetud – kui nad on siinsetele piirivalvuritele pistist pakkunud.
Juulis kirjutas Õhtuleht, et Eesti-Vene piiril käib vilgas tegevus ning viimasel ajal on kasvanud Ukraina kodanike arv, kes liiguvad läbi Eesti Venemaale. „Viimastel nädalatel räägime keskmiselt 140 inimesest ööpäevas. Valdavalt on need mujalt Euroopa Liidu riikidest tulijad, kes on teel oma kodudesse okupeeritud aladel,“ selgitas politsei- ja piirivalveameti kriisideks valmisoleku büroo juht Gert Kaju.


Leisi kelmi ootab tingimisi vangistusMarek Stell (Alle, Tamm, “Lundberg”, 52) tunnistas neljapäeval Harju maakohtus peetud kohtuistungil end kõigis süüdistustes süüdi, palus ohvritelt andeks ja prokurör on nõus, et talle määratakse tingimisi vanglakaristus.Põhja ringkonnaprokuratuuri ringkonnaprokuröri Mariana Londoni etteloetud süüdistuskokkuvõttest selgus, et kuuele kannatanule tekitas Leisi elanik Marek Stell pika aja vältel erinevaid petumustreid kasutades ligi 60 000 euro suuruse varalise kahju.Stell pakkus väljamõeldud nime kasutades kannatanutele erinevaid töökohti, isikute registreerimist Rootsi migratsiooniametis, sponsorlepinguid lastelaagri korraldamiseks, võimalusi äritegevust arendada, saada osalust olemasolevates äriühingutes, abi eluasemelaenu saamisel ja võimalust korraldada heategevuslik näitus. Lubaduste eest lasi Marek Stell korduvalt teha rahalisi ülekandeid pangakontodele, mida ta ise kasutas.Vaid 100 eurotProkurör märkis, et Stelli tegevus oli algusest peale suunatud pettuse teel varalise kasu saamisele. Ta ei ole tänaseni täitnud oma lubadusi ega kannatanutele raha tagasi maksnud, välja arvatud 100 eurot ühele naisele.Stell pettis korduvalt, kasutas erinevaid mustreid, andis erinevaid lubadusi, olid erinevad rahaküsimised, iga inimese jaoks oli eraldi pettus, rääkis London istungil. “Ta nägi suurt vaeva, et oma pakkumiste usaldusväärsust suurendada,” sõnas prokurör.Seaduse järgi on suur kahju summa, mis ületab 40 000 eurot, kuid kuna Stell pettis kokku kuute kannatanut eraldi, ei kvalifitseeru kogusumma ligi 60 000 eurot suureks kahjuks. Prokurör selgitas, et selliste pettuste eest on ette nähtud 1-5 aasta pikkune vangistus.Ta tegi ettepaneku, et Stelli võiks karistada 3 aasta ja 6 kuu pikkuse vangistusega, millest läheb lühimenetluses maha kolmandik ja veel eeluurimise ajal vangistuses viibitud kaks päeva. Seega jääks karistuseks kaks aastat ja ligi 4 kuud, kuid see jääb kohaldamata viie aasta pikkuse katseajaga.Lisaks tuleks tal tasuda sundraha II astme kuriteo toimepanemise eest ja 57 000 eurot kannatanutele. Stell lubas selle hüvitada “maksimaalselt aastaga”.Nagu hane selga vesiKannatanu Peeter Annion, kes kaotas Stelli pettuste tõttu ligi 30 000 eurot, rääkis, et Stelli varasem ja jätkuv käitumismuster ei viita sellele, et tingimisi karistus teda muudaks (“See on nagu hane selga vesi!”) .“Ja ta ei lähegi vangi?” küsis Annion kohtunikult üle ning pidas pika ja emotsionaalse kõne, kus nimetas Stelli “kurjuseks”. Seejärel rääkis Stelli kaitsja Leelo Viil, et mees on kolm viimast aastat elanud õiguskuulekat elu ja ehkki ta on eeluurimisel ütluste andmisest keeldunud, võib ta Stelli eest siiski kosta, et “kõik ei ole must-valge.”“Kannatanud on emotsionaalsed, kuid karistuse mõistmisel on oma kriteeriumid, kus tuleb esmalt silmas pidada isiku süü suurust,” selgitas kaitsja. Ta tõdes, et jah, Stell tegi pettuste läbiviimisel “erinevaid jõupingutusi”, see on värvikas juhtum ja huvitav situatsioon, mis pälvinud ka hulgaliselt meedia tähelepanu.“Aga see ei viita tema suuremale süüle,” ütles kaitsja ja väitis, et tegemist on “suhteliselt puhta taustaga süüdistatavaga”. “Ei ole nii, et isik on üdini paha ja peaks olema vangis. On olemas puhtsüdamlik kahetsus ja korrektne seaduskuulekas käitumine viimase kolme aasta vältel,” rääkis kaitsja.Kohtunik Marina Ninaste loeb kohtuotsuse ette 7. septembril.“LUNDBERG” CANNE ́IS: Näide Alle-Tamm-Stelli tehtud võltsingutest. SAARTE HÄÄLE ARHIIV “TOBEDUS”: Marek Stell oli eeluurimisel kidakeelne, keeldudes selgitustest. Kohtus tunnistas ta end süüdi ja nimetas oma tegusid tobedaiks. Kannatanutelt palus ta vabandust, kuid tegi seda ebaveenvalt, justkui üle õla. KONSTANTIN SEDNEV  POSTIMEESAndres Sepp


Ettevaatust: suvel sagenevad reisipettusedPolitsei andmetel on Eesti inimesed selle aasta algusest kaotanud kelmidele üle 3,1 miljoni euro, kusjuures enim petetakse raha välja petukõnede ning investeerimisega seotud pettuste kaudu. Petukõnedega proovitakse üha enam õnne suvisel ajal, mil inimesed rohkem reisivad.Võõrad numbrid tehku ettevaatlikuksTavapäraselt viitab klassikalisele petukõnele just välismaine või ebatavalise algusega number, millelt kõne tuleb. Reisil olles või sinna peagi minnes ei pruugi see aga esimese hooga kahtlust äratada, kuna eeldatakse, et keegi võib helistada näiteks broneeritud majutuskohast või autorendifirmast. Sellist võimalust kasutavadki kelmid meelsasti ära.Aastaid on üks levinud petuskeeme olnud vastamata kõnede tegemine välismaa numbritelt, millele tagasi helistades võetakse helistajalt väga suurt tariifi. Levinud on ka kõned välismaa numbrilt, millele vastates kuuleb vaikust või kõne katkeb ning see sunnib inimesi võltsnumbrile tagasi helistama. Reisimise tipphooajal kasutatakse nende skeemide puhul ära seda, et inimesed on altimad vastama välismaalt tulevatele kõnedele.Meeles tuleb pidada rusikareeglit, et ükski tõsiseltvõetav teenusepakkuja ei küsi kliendilt telefoni teel pangakaardi andmeid või juurdepääsu tema pangakontole. Seda teevad vaid petturid, kes üritavad inimesi mõjusate argumentide ja põhjendustega segadusse ajada. Kiire reageerimise ja pangakonto sisselogimisandmete avaldamise korral lubatakse kõnes viidatud probleemid lahendada. Kinnitatakse, et see on ainus võimalus, et hiljem ei kaasneks välja mõeldud negatiivset tagajärge. See kõik on ilmselge lõks.Liiga hea ei pruugi olla tõsiPõhjuseid, mille põhjal petturid võimalikud ohvrid välja valivad, on erinevaid. Sageli proovitakse juhuslikult õnne - kui tuhandest kõnest ka mõne puhul näkkab, siis on tulemus petturitele positiivne.Peale kelmide telefonikõnedele on levinud veebilehtede loomine, mis on kas väga sarnased mõne tuntuma reisibüroo või suure lennufirma omaga või siis teevad lihtsalt väga häid pakkumisi. Veebis reisi planeerides ja otsingumootoreid kasutades võib tõepoolest leida uskumatult häid võimalusi nii lennupiletite soetamiseks, hotellibroneeringuteks kui auto rentimiseks. Siin kehtib see sama vana tõde, et kui miski tundub liiga hea, et olla tõsi, siis suure tõenäosusega see polegi tõsi.Tundmatu, aga ülihäid pakkumisi tegeva reisiportaali leidmisel tasub selle nime guugeldada, et leida, mida selle kohta on varem kirjutatud. Heaks abimeheks võib olla siin näiteks Tripadvisor, kus reisijad omavahel kogemusi jagavad. Tähelepanu tasub pöörata sellelegi, kas heldel reisivõimaluste pakkujal on reaalne aadress olemas ning kui on, siis miks mitte minna Google Street View abil vaatama, mis sellel aadressil päriselt asub. Kui need sammud ei anna kindlust, et tegu on tõepoolest eksisteeriva reisiportaaliga, siis tasub kaaluda mõne tuntud ja tunnustatud reisiettevõtte valimist.Otsingumootoritesse reisiteemalisi otsisõnu sisestades või sotsiaalmeediat sirvides võib ühel hetkel ette hüpata veel üks pettuseliik - mõne reisipaketi või lennupiletite loos, mida tegelikult muidugi ei eksisteeri. Selliste n-ö loosimiste eesmärk on inimeste andmete kättesaamine. Mõtlemine enne tegutsemist ja tähelepanelik suhtumine tundmatute ettevõtete tehtud üliheadesse reisipakkumistesse ongi peamine võti, kuidas rahalist kahju vältida. Teistes riikides tegutsevaid kelme on raske peatada, samuti on keeruline saada tagasi petturitele juba kaotatud raha. Pettuse ohvriks langedes ja selle tõttu raha kaotanuna tuleks siiski viivitamatult võtta ühendust nii panga kui politseiga.Näiteid enim levinud petuskeemide kohta ning nõuandeid, kuidas nendes olukordades käituda, leiab Luminori vastavalt teemalehelt.Veiko Kiik, Luminori pettuste tõkestamise spetsialist


Valitsuse ränk tüli presidendiga: kas presidendi kantselei küsis seaduste väljakuulutamise eest raha?Maikuus pöördus vabariigi presidendi kantselei juht Peep Jahilo rahandusministri poole ja küsis valitsuse reservist 360 000 eurot lisaraha. Alguses suuliselt, hiljem ka kirjalikult. Selles pole midagi kohatut. Raha ikka küsitakse.
Ka rahandusminister Mart Võrklaev (RE) ütleb, et selles pole iseenesest midagi imelikku. Et küsitakse reservist ja erakorraliselt on muidugi haruldasem, aga juhtub sedagi. Tõsi, kuna presidendi kantselei oli juba eelarve koostamise ajal saanud lisaraha, siis see, et nüüd – alles maikuu – tullakse juba jälle lisaraha küsima, oli kindlasti häirivam. Kuid lõppeks jääb isegi see tavapärase suhtlemise juurde. Juhtub ikka, et keegi tippametnik pöördub murega rahandusministri poole või president isiklikult peaministri poole. Mis ei tähenda, et alati neile muredele lahendus leitakse, st rahataotlustele jaatavalt vastatakse. «Aga suhtlemine ise on tavapärane,» kinnitab Võrklaev.
Asi läks imelikuks
Mis aga järgnes Kadriorust tulnud rahataotlusele, pöördus päriselt imelikuks ja lausa nii imelikuks, et rahandusminister Võrklaev pidi rahataotlusele resoluutselt eitavalt vastama. Nimelt järgnesid vestlused ja telefonikõned, kus hakati kokku siduma presidendi kantselei esitatud rahataotlust ja samal ajal riigikogus vastuvõetud seaduseelnõude väljakuulutamist. Mälu värskenduseks: selle aasta juunis võeti riigikogus vastu mitu keerulist ja vastuolulist seaduseelnõud, näiteks maksupaketid, abieluvõrdsus. Samal ajal opositsioonipoolne obstruktsioon ja usaldushääletustega vastuvõetud eelnõud, mis seejärel läksid Kadriorgu presidendipoolset väljakuulutamist ootama.
Postimehele kinnitatakse, et seda tüüpi kõned, kus rahaküsimine ja eelnõude väljakuulutamine kokku seoti, ei tulnud kantselei juhilt Jahilolt ega ammugi mitte presidendilt, vaid neid pidas üks kantselei tippametnik. Need jõudsid rahandusminister Võrklaevani, eri ametnikeni (sh ministeeriumi kantslerini) ja veel mitmete inimesteni. Üks teine minister sõnab Postimehele, et lõpuks jõudsid jutud ka valitsusse. «Absoluutselt pretsedenditu ja skandaalne,» teatab see minister. Kokkuvõttes tekkis foon, et näe, meil on mure (tahame saada valitsuse reservist lisaraha) ja teil ehk valitsusel on mure (tahate, et seaduseelnõud libedasti välja kuulutatakse), lahendame need mured üheskoos.
«Selle taustal oli mu otsus vältimatu, pidin presidendi kantselei rahataotlusele eitavalt vastama,» ütleb Võrklaev. Võrklaev on ilmselgelt väga ebamugavas olukorras. Ta ei taha pidada sõnasõda Kadrioruga. Aga ammugi mitte ei taha ta olla osaline mingis käsi-peseb-kätt-olukorras. Isegi kui tegu oli möödarääkimisega ja mittemõistmisega, piisas isegi sellest, et tekkis mulje kauplemisest: meie kuulutame eelnõud välja, teie annate raha.
Peaminister Kaja Kallas (RE) ütles, et temaga keegi neid vestlusi (teilt raha, meilt eelnõude väljakuulutamine) ei pidanud. «Aga ma olin neist juttudest teadlik,» lisab Kallas.
Üleeile valitsuse pressikonverentsil vastas rahandusminister Võrklaev presidendi kriitikale automaksu teemal: «Kui on küsimusi (automaksu kohta – M. S.), siis võiks lahkelt ühendust võtta. Nii mõnelgi muul teemal on see ühendus väga tihe olnud.» Selle sõnavõtu teine pool – «mõnelgi muul teemal on see ühendus väga tihe olnud» – on ilmselt Võrklaeva teadlik torge presidendi kantselei pihta ja just neile juunikuistele vestlustele mõeldes.
Võrklaev ei ole ainus minister, kes on Kadrioru suhtes kriitiline. Samamoodi ollakse väga vihased välisministeeriumis. Neid häirib äsja presidendi kantseleist tulnud teade, et Austraalia riigivisiit jäetakse ära. Välisministeerium on seda kaua aega ette valmistanud, tööd algasid juba eelmise valitsuse ajal. «See on puhas väljapressimine, andke meile raha, muidu jätame ära,» kinnitab üks allikas. Välisminister Margus Tsahkna (Eesti 200) valib küll diplomaatilisema tooni, aga temagi ei suuda varjata oma pahameelt: «On väga kahetsusväärne, et pikalt planeeritud riigivisiit presidendi poolt ära jäeti.»
Pole soovitust saanud
Viimastel päevadel tehtud avaldused, presidendi intervjuu Maalehele, väited, nagu oleks presidendi kantseleile antud soovitus 24. veebruari vastuvõtt kokkuhoiu eesmärgil ära jätta – Võrklaev ütleb, et tema pole eales sellist soovitust andnud, sama kinnitab Kallas – on valitsuse vaatest lihtsalt teine vaatus tülile, mis algas juba mais-juunis. Tülile, mis algas rahaküsimisest ja kuhu lisati otsa seaduste väljakuulutamise teema.
«President lähtub seaduste väljakuulutamisel või mitte väljakuulutamisel põhiseadusest, mitte presidendi kantselei eelarvest,» lükkab Karise sisenõunik Toomas Sildam valitsuses leviva käsitluse lühidalt ümber.


Kas automaksu abil saab valitsuselt raha välja pressida?Esitasin äsja Kuku raadio Tarkade Klubis sellise mälumängu küsimuse: Eesti Murrete sõnaraamatus on kirja pandud üks Harju-Jaanist pärit sõna.Sõna tähendust kirjeldatakse nii: „pisikesed kalakesed jões, elavad kivide ümber”.Tänapäeval on see sõna siiski üldtuntud, sest sama nime kannab üks Eesti poliitik! Kes?Nutikad mälumängurid hakkasid Eesti tipp-poliitikute nimesid otsast peale läbi arutama ning jõudsid kiiresti õige vastuseni: mis need kivide ümber elavad kalakesed ikka muud on kui kalakari ehk karis.Ent sel nädalal tekkis mul küsimus: kui sageli tavalised eestlased teist aastat presidendiametit pidava Alar Karise peale mõtlevad? Eeldan, et mitte eriti sageli. Kui järele mõelda, siis seni pole president Karisel ette näidata ühtki suur õnnestumist ega ebaõnnestumist. Pole ka ühtki vaimukalt ja kujundlikult sõnastatud mõtet (nagu Arnold Rüütli „Eesti on kreenis” või Toomas Hendrik Ilvese „mis toon'd on meid siia, see enam edasi ei vii.”).Sel taustal sai president lõppeval nädalal ebatavaliselt palju tähelepanu, sest liitus valitsuse automaksu kriitikutega. „Isegi automaksu seaduse koostajad ei saa aru, kuidas on seda maksu täpselt vaja teha. Kord on tarvis keskkonda hoida, siis riigikassat täita - see ju tekitab segadust,” pahandas president intervjuus Maalehele.See intervjuu on tähelepanuväärne, sest seni on president hoidunud valitsusi (ka eelmisi) poliitiliste päevateemade pärast kritiseerimast. Mis võis olla sellise kriitika põhjus?Solvumine? Raha juurde nõudmine? Või soov valitsusele vastandudes oma populaarsust tõsta?Loomulikult saab Alar Karis aru, et automaks täidabki mitut eesmärki korraga. Esiteks aitab täita riigieelarvet, mille miinus ähvardavalt kasvab. Teiseks nügib see eestlasi kasutama väiksema võimsusega ning vastavalt väiksema ökoloogilise jalajäljega autosid. Kuna Eestis ainsa Euroopa Liidu liikmesriigina ei kehti mingit automaksu, sõidavad eestlased - kes pole kaugeltki kõige rikkamad eurooplased - kõige võimsamate autodega. Mis muuhulgas rüüstab autokasutajate endi rahakotti rohkem kui vaja.Kui presidendil midagi segaseks jääb, siis kohtub ta ju regulaarselt peaminister Kaja Kallasega ja saab alati küsida.Teine põhjus võib olla solvumine, sest samas Maalehe intervjuus kurtis president rahapuuduse üle Kadrioru eelarves, mis takistab tema välissuhtlust. Esimese näitena tõi presidendi kantselei rahapuudusel ära jäänud ametliku visiidi Austraaliasse.Pärast Ukraina sõja puhkemist on siililegi selge, et meie välissuhtlust eluliselt olulistel teemadel veavad peaminister, kaitse- ja välisminister. President Karisel on üksnes toetav roll. Kui NATOs või Euroopa Liidus eluliselt olulisi otsuseid tehakse, siis nende laudade taga ei esinda Eestit president.Vaatasin üle president Karise senised välisvisiidid, neid on kokku 20. Euroopast väljas on Karis käinud ainult ÜRO peaassambleel New Yorgis ja ühel julgeolekufoorumil Kanadas. Eesti välissuhtluses ei muutu mitte midagi, kui presidendi eriti eksootiline reis ära jääb.Kui kogu riik püksirihma koomale tõmbab, siis peab ka riigipea hakkama saama riigikogus heaks kiidetud 2023. aasta eelarvega. Mitte valitsust rünnates reisiraha juurde nõudma.Eriti selgelt viitab valitsuse survestamisele president Karise umbisikuline jutt sellest, et keegi tahtvat kulude kokkuhoiuks 24. veebruari tähistamise ära jätta. Ühtki nii lolli poliitikut pole viimased 30 aastat olnud. Kui keegi midagi sellist ütles, siis avalikustagu Karis tema nimi. Muidu mõjub jutt riigi sünnipäevapeo ärajätmisest ähvardusena - kui valitsus mulle lisaraha ei anna, siis hakkangi teid avalikult survestama.Tagantjärgi on president Lennart Meril väga hea maine. Aga pärast ametisse astumist 1992 oli Meri veel kaua aega väga ebapopulaarne. Oma toetust hakkas president kasvatama legendaarset Isamaa valitsust kritiseerides.Tekib küsimus - kas pärast kahte vähenähtavat aastat Kadriorus on Alar Karis otsustanud kasutada sama strateegiat? Vastandada end valitsuse ebapopulaarsetele otsustele ning suurendada nii oma isiklikku nähtavust ja toetusreitingut?"Eriti selgelt viitab valitsuse survestamisele president Karise umbisikuline jutt sellest, et keegi tahtvat kulude kokkuhoiuks 24. veebruari tähistamise ära jätta."HANNES RUMM, kolumnist


Narva mees loovutas kelmidele 3300 eurotJärjekordseks telefonikelmide ohvriks osutus Narvas elav mees. Talle helistanud tegelased väitsid, et tema pangakontol on käimas pettusekatse ning selle kiireks peatamiseks peab ta alla laadima AnyDeski programmi (mis võimaldab mujalt ligipääsu tema arvutisse) ja sisestama oma pangaandmed. Nii kui mees helistajate soovituste järgi tegutses, kadus tema pangakontolt 3300 eurot.Ähvardaja põhjustas naabrile surmahirmu
Kolmapäeval sai politsei teada, et Ahtmes Maleva tänaval ähvardas 46aastane mees oma naabrit nõnda, et too hakkas tundma hirmu oma elu pärast. Politsei alustas kriminaalmenetlust.
Keskealine mees lõi vanemat naist
Kolmapäeval lõi 38aastane mees Kohtla-Järvel Mõisa tee korteris 64aastast naist. Politsei pidas lööja kinni ja alustas kriminaalmenetlust.
Kaheksa riigi kodanikud polnud Eestis teretulnud
Kolmapäeva ja neljapäeva jooksul suunasid piirivalvurid Narva piiripunktist Venemaale tagasi 23 inimest, kes olid kaheksa riigi kodanikud. Suurem osa neist − kaheksa − olid Venemaa kodanikud, aga tagasisaadetute seas oli ka Ukraina, Moldova, Gruusia, Kanada, Peruu, USA ja Iisraeli kodanikke.
Põhjus, miks nad Eestis teretulnud polnud, oli enamasti see, et neil puudusid asjakohased dokumendid riiki sisenemiseks, nad andsid reisi eesmärkide kohta ebaselgeid ütlusi või tuvastati vestluse käigus, et inimene võib olla ohuks meie riigi avalikule korrale või julgeolekule.


Valitsuse ränk tüli president Alar KarisegaMaikuus pöördus vabariigi presidendi kantselei juht Peep Jahile rahandusministri poole ja küsis valitsuse reservist 360 000 eurot lisaraha. Alguses suuliselt, hiljem ka kirjalikult. Selles pole midagi kohatut. Raha ikka küsitakse.Ka rahandusminister Mart Võrklaev (RE) ütleb, et selles pole iseenesest midagi imelikku. Et küsitakse reservist ja erakorraliselt on muidugi haruldasem, aga juhtub sedagi. Tõsi, kuna presidendi kantselei oli juba eelarve koostamise ajal saanud lisaraha, siis see, et nüüd - alles maikuu - tullakse juba jälle lisaraha küsima, oli kindlasti häirivam. Kuid lõpuks jääb isegi see tavapärase suhtlemise juurde. Juhtub ikka, et keegi tippametnik pöördub murega rahandusministri poole või president isiklikult peaministri poole. Mis ei tähenda, et alati neile muredele lahendus leitakse, st rahataotlustele jaatavalt vastatakse. «Aga suhtlemine ise on tavapärane,» kinnitab Võrklaev.Asi läks imelikuksMis aga järgnes Kadriorust tulnud rahataotlusele, pöördus päriselt imelikuks, ja lausa nii imelikuks, et rahandusminister Võrklaev pidi rahataotlusele resoluutselt eitavalt vastama. Nimelt järgnesid vestlused ja telefonikõned, kus hakati kokku siduma presidendi kantselei esitatud rahataotlust ja samal ajal riigikogus vastu võetud seaduseelnõude väljakuulutamist. Mälu värskenduseks: selle aasta juunis võeti riigikogus vastu mitu keerulist ja vastuolulist seaduseelnõu, näiteks maksupaketid, abieluvõrdsus. Samal ajal opositsioonipoolne obstruktsioon ja usaldushääletustega vastuvõetud eelnõud, mis seejärel läksid Kadriorgu presidendipoolset väljakuulutamist ootama.Postimehele kinnitatakse, et seda tüüpi kõned, kus rahaküsimine ja eelnõude väljakuulutamine kokku seoti, ei tulnud kantselei juhilt Jahilolt ega ammugi mitte presidendilt, vaid neid pidas üks kantselei tippametnik. Need jõudsid rahandusminister Võrklaevani, eri ametnikeni (sh ministeeriumi kantslerini) ja veel mitmete inimesteni. Üks teine minister sõnab Postimehele, et lõpuks jõudsid jutud ka valitsusse. «Absoluutselt pretsedenditu ja skandaalne,» teatab see minister. Kokkuvõttes tekkis foon, et näe, meil on mure (tahame saada valitsuse reservist lisaraha) ja teil ehk valitsusel on mure (tahate, et seaduseelnõud libedasti välja kuulutatakse), lahendame need mured üheskoos.«Selle taustal oli mu otsus vältimatu, pidin presidendi kantselei rahataotlusele eitavalt vastama,» ütleb Võrklaev. Võrklaev on ilmselgelt väga ebamugavas olukorras. Ta ei taha pidada sõnasõda Kadrioruga. Aga ammugi mitte ei taha ta olla osaline mingis käsi-peseb-kätt-olukorras. Isegi kui tegu oli möödarääkimisega ja mittemõistmisega, piisas isegi sellest, et tekkis mulje kauplemisest: meie kuulutame eelnõud välja, teie annate raha.Peaminister Kaja Kallas (RE) ütles, et temaga keegi neid vestlusi (teilt raha, meilt eelnõude väljakuulutamine) ei pidanud. «Aga ma olin neist juttudest teadlik,» lisab Kallas.Üleeile valitsuse pressikonverentsil vastas rahandusminister Võrklaev presidendi kriitikale automaksu teemal: «Kui on küsimusi (automaksu kohta - M. S.), siis võiks lahkelt ühendust võtta. Nii mõnelgi muul teemal on see ühendus väga tihe olnud.» Selle sõnavõtu teine pool - «mõnelgi muul teemal on see ühendus väga tihe olnud» - on ilmselt Võrklaeva teadlik torge presidendi kantselei pihta ja just neile juunikuistele vestlustele mõeldes.Võrklaev ei ole ainus minister, kes on Kadrioru suhtes kriitiline. Samamoodi ollakse väga vihased välisministeeriumis. Neid häirib äsja presidendi kantseleist tulnud teade, et Austraalia riigivisiit jäetakse ära. Välisministeerium on seda kaua aega ette valmistanud, tööd algasid juba eelmise valitsuse ajal. «See on puhas väljapressimine, andke meile raha, muidu jätame ära,» kinnitab üks allikas. Välisminister Margus Tsahkna (Eesti 200) valib küll diplomaatilisema tooni, aga temagi ei suuda varjata oma pahameelt: «On väga kahetsusväärne, et pikalt planeeritud riigivisiit presidendi poolt ära jäeti.»Pole soovitust saanudViimastel päevadel tehtud avaldused, presidendi intervjuu Maalehele, väited, nagu oleks presidendi kantseleile antud soovitus 24. veebruari vastuvõtt kokkuhoiu eesmärgil ära jätta - Võrklaev ütleb, et tema pole eales sellist soovitust andnud, sama kinnitab Kallas - on valitsuse vaatest lihtsalt teine vaatus tülile, mis algas juba mais-juunis. Tülile, mis algas rahaküsimisest ja kuhu lisati otsa seaduste väljakuulutamise teema.«President lähtub seaduste väljakuulutamisel või mitte väljakuulutamisel põhiseadusest, mitte presidendi kantselei eelarvest,» lükkab Karise sisenõunik Toomas Sildam valitsuses leviva käsitluse lühidalt ümber."Võrklaev ei ole ainus minister, kes on Kadrioru suhtes kriitiline. Samamoodi ollakse väga vihased välisministeeriumis."Kaja Kallase valitsuse ametisse nimetamise ajal oli kõik veel ilus. Praegu on valitsus presidendiga tülli läinud.MIKK SALU, ajakirjanik


Vanaproua pakkus Venemaale pääsemiseks piirivalvurile 100 dollarit altkäemaksuNarva piiripunkti kaudu Venemaale pääseda üritanud 64aastane ukrainlannast pensionär Olga sai kohtus karistada.Juuli keskel Venemaale sõita üritanud Olgal polnud kehtivat reisidokumenti ning tal puudus ka sealne viisa. Ta soovis aga ikkagi üle Narva jõe Jaanilinna pääseda ning pakkus ametnikule 100 dollarit, mida ta ise nimetas „tänusõnaks“. Piirivalvur pidas seepeale Olga kinni ja paar päeva hiljem, 18. juulil astus ta kohtu ette.Viru maakohus mõistis ukrainlanna altkäemaksu andmises süüdi ning määras talle karistuseks poolteist aastat tingimisi vangistust. Olga on Ukraina kodakondsusega ja Eestisse jõudis ta Poola kaudu. Ei ole teada, mispärast ta soovis Venemaale sõita.„Altkäemaksu andmine ja pakkumine on kuritegu, mille eest süüdimõistmisel võib kohus mõista rahalise karistuse või kuni viieaastase vangistuse,“ selgitas Viru ringkonnaprokuratuuri prokurör Alina Paadik.„Piiriturvalisus on praeguses julgeolekuolukorras väga oluline ja see juhtum kinnitab, et PPA ametnikud suhtuvad asjasse täie tõsidusega. Seda enam, et silma kinnipigistamine piiriületusel kahjustaks Eesti ja kõigi Schengeni viisaruumi kuuluvate riikide sisejulgeolekut.“Olga peab tasuma menetluskulud 543,75 eurot, tema advokaaditasu jääb riigi kanda.Eestis on varemgi välismaalasi kohtu ette saadetud - kui nad on siinsetele piirivalvuritele pistist pakkunud.Juulis kirjutas Õhtuleht, et Eesti-Vene piiril käib vilgas tegevus ning viimasel ajal on kasvanud Ukraina kodanike arv, kes liiguvad Eesti kaudu Venemaale. „Viimastel nädalatel räägime keskmiselt 140 inimesest ööpäevas. Valdavalt on need mujalt Euroopa Liidu riikidest tulijad, kes on teel oma kodudesse okupeeritud aladel,“ selgitas politsei- ja piirivalveameti kriisideks valmisoleku büroo juht Gert Kaju.PISTIS EI TÖÖTANUD: Piirivalvur pidas Olga kinni, sest too pakkus talle 100 dollarit altkäemaksu.KRISTJAN VÄLI


Hannes Rumm: kas automaksu abil saab valitsuselt raha välja pressida?Hannes Rumm. Foto: Diana Unt
Esitasin äsja Kuku raadio Tarkade Klubis sellise mälumängu küsimuse: Eesti Murrete sõnaraamatus on kirja pandud üks Harju-Jaanist pärit sõna. Sõna tähendust kirjeldatakse nii: „pisikesed kalakesed jões, elavad kivide ümber”.
Tänapäeval on see sõna siiski üldtuntud, sest sama nime kannab üks Eesti poliitik! Kes?
Nutikad mälumängurid hakkasid Eesti tipp-poliitikute nimesid otsast peale läbi arutama ning jõudsid kiiresti õige vastuseni: mis need kivide ümber elavad kalakesed ikka muud on kui kalakari ehk karis.
Ent sel nädalal tekkis mul küsimus, kui sageli tavalised eestlased teist aastat presidendiametit pidava Alar Karise peale mõtlevad? Eeldan, et mitte eriti sageli. Kui järele mõelda, siis seni pole president Karisel ette näidata ühtki suur õnnestumist ega ebaõnnestumist. Pole ka ühtki vaimukalt ja kujundlikult sõnastatud mõtet (nagu Arnold Rüütli „Eesti on kreenis” või Toomas Hendrik Ilvese „mis toon’d on meid siia, see enam edasi ei vii.”).
Sel taustal sai president lõppeval nädalal ebatavaliselt palju tähelepanu, sest liitus valitsuse automaksu kriitikutega. „Isegi automaksu seaduse koostajad ei saa aru, kuidas on seda maksu täpselt vaja teha. Kord on tarvis keskkonda hoida, siis riigikassat täita – see ju tekitab segadust,” pahandas president intervjuus Maalehele.
See intervjuu on tähelepanuväärne, sest seni on president hoidunud valitsusi (ka eelmisi) poliitiliste päevateemade pärast kritiseerimast. Mis võis olla sellise kriitika põhjus?
Solvumine? Raha juurde nõudmine? Või soov valitsusele vastandudes oma populaarsust tõsta?
Loomulikult saab Alar Karis aru, et automaks täidabki mitut eesmärki korraga. Esiteks aitab täita riigieelarvet, mille miinus ähvardavalt kasvab. Teiseks nügib see eestlasi kasutama väiksema võimsusega ning vastavalt väiksema ökoloogilise jalajäljega autosid. Kuna Eestis ainsa Euroopa Liidu liikmesriigina ei kehti mingit automaksu, sõidavad eestlased – kes pole kaugeltki kõige rikkamad eurooplased – kõige võimsamate autodega. Mis muuhulgas rüüstab autokasutajate endi rahakotti rohkem kui vaja.
Kui presidendil midagi segaseks jääb, siis kohtub ta ju regulaarselt peaminister Kaja Kallasega ja saab alati küsida.
Teine põhjus võib olla solvumine, sest samas Maalehe intervjuus kurtis president rahapuuduse üle Kadrioru eelarves, mis takistab tema välissuhtlust. Esimese näitena tõi presidendi kantselei rahapuudusel ära jäänud ametliku visiidi Austraaliasse.
Pärast Ukraina sõja puhkemist on siililegi selge, et meie välissuhtlust eluliselt olulistel teemadel veavad peaminister, kaitse- ja välisminister. President Karisel on üksnes toetav roll. Kui NATOs või Euroopa Liidus eluliselt olulisi otsuseid tehakse, siis nende laudade taga ei esinda Eestit president.
Vaatasin üle president Karise senised välisvisiidid, neid on kokku 20. Euroopast väljas on Karis käinud ainult ÜRO peaassambleel New Yorgis ja ühel julgeolekufoorumil Kanadas. Eesti välissuhtluses ei muutu mitte midagi, kui presidendi eriti eksootiline reis ära jääb.
Kui kogu riik püksirihma koomale tõmbab, siis peab ka riigipea hakkama saama riigikogus heaks kiidetud 2023. aasta eelarvega. Mitte valitsust rünnates reisiraha juurde nõudma.
Eriti selgelt viitab valitsuse survestamisele president Karise umbisikuline jutt sellest, et keegi tahtvat kulude kokkuhoiuks 24. veebruari tähistamise ära jätta. Ühtki nii lolli poliitikut pole viimased 30 aastat olnud. Kui keegi midagi sellist ütles, siis avalikustagu Karis tema nimi. Muidu mõjub jutt riigi sünnipäevapeo ärajätmisest ähvardusena – kui valitsus mulle lisaraha ei anna, siis hakkangi teid avalikult survestama.
Tagantjärgi on president Lennart Meril väga hea maine. Aga pärast ametisse astumist 1992 oli Meri veel kaua aega väga ebapopulaarne. Oma toetust hakkas president kasvatama legendaarset Isamaa valitsust kritiseerides.
Tekib küsimus – kas pärast kahte vähenähtavat aastat Kadriorus on Alar Karis otsustanud kasutada sama strateegiat? Vastandada end valituse ebapopulaarsetele otsustele ning suurendada nii oma isiklikku nähtavust ja toetusreitingut?


Luminor: Eesti majanduse kiiret paranemist III kvartalis oodata poleTALLINN, 5. august, BNS – Luminori peaökonomisti Lenno Uusküla hinnangul ei ole Eesti majandusseisu kiiret paranemist järgmises kvartalis oodata, seejuures, kui varasemalt puudutas langus valitud ettevõtteid ja sektoreid, siis järjest enam on majanduslangust tunda kõikjal.
Statistikaameti esmase hinnangu põhjal jätkus selle aasta teises kvartalis sisemajanduse koguprodukti (SKP) langus – SKP vähenes võrreldes 2022. aasta teise kvartaliga ligikaudu 3 protsenti. Võrreldes 2023. aasta esimese kvartaliga jäi sesoonselt ja tööpäevade arvuga korrigeeritud SKP samale tasemele.
Uusküla tõi majanduslanguse põhjustena välja kuus asjaolu: vähene tarbimine, turismi negatiivne panus, vähene tugi Euroopa majandusest, ebakindlus investeerimisel, idufirmade raske seis ja oodatust väiksem riigipoolne tugi.
"Suur hinnatõus ja selle ootus panid perekonnad eelmise aasta alguses tarbima ennaktempos. Praeguseks on hinnatõusu ootus väike ning tarbimist saab julgemalt edasi lükata. Vahepeal ei kogutud sääste ja kulutati olemasolevaid, mistõttu on säästude ostujõud märkimisväärselt väiksem kui enne suurt hinnatõusu. Lisaks piiravad osade perede poes käimise võimet intressimäärade tõusu tõttu ka suuremad kodulaenumaksed," kirjeldas Uusküla vähese tarbimise mõjureid.
"Keskmine palk küll tõuseb, kuid kindlust edasise palgatõusu osas on vähe. Tööpuudus on madal, mistõttu pigem kardetakse tööpuuduse kasvu ning tööpuuduse langemisest tulenevat tarbimise kasvu oodata ei ole. See vähendab laenunõudlust ning omakorda nõudlust terves majanduses," lisas ta.
Teiseks panustab turism negatiivselt. "Eesti pered on leidnud taas julguse minna välismaale, kuid Eestisse tuleb turiste märksa vähem kui oleks võinud oodata ilma koroona ja Venemaa agressiooni toimumiseta sest turistid ei julge siia tulla. Seepärast panustab turism vähem positiivselt Eesti majandusse kui võiks ja peaks," nentis ökonomist.
Samuti tõi ta välja, et kuigi Euroopa majandus kasvas selle aasta teises kvartalis, siis see tulenes peamiselt Lõuna-Euroopa turismisektori kasvust, millest on Eesti majandusele vähe tuge. Saksamaa tööstus on Uusküla sõnul aga endiselt otsimas uut kohta vähenenud Venemaa tooraine impordi ja Hiina väiksema investeerimiskaupade nõudluse taustal. "Meie endi skeem osta Venemaalt odavat puitu ja metalli ning teha sellest ehitussektori jaoks kaupu Rootsi on saanud kannatada nii tooraine kao kui eksporditulu vähenemise tõttu," lisas ta.
Neljandaks murendab investeeringuid ebakindlus. "Üldine majanduse ebakindlus vähendab investeeringuid sest pikemaid plaane julgetakse vähem teha. See omakorda vähendab nõudlust. Siia alla kuuluvad ka kinnisvarasse tehtavad investeeringud, sest kinnisvara hindade kiiret kasvu pole oodata, pigem kardetakse, et intressimäära kasv pole veel täiel määral kinnisvara hindades väljendunud ning hinna langus on jätkuvalt võimalik," selgitas Uusküla.
Kõigele lisaks on ökonomisti sõnul intressimäärade kasv pannud idufirmad raskesse seisu. "Eesti majandusest moodustavad idufirmad küll väikese osas, kuid nad olid oluline osa majanduskasvus. Nüüd kus intressimäärad on kõrged ja oodatavad jäävad kõrgeks mõneks ajaks on nende ettevõtete kasvu finantseerimine raske. See vähendab nende investeerimisplaane ning seetõttu ka turuväärust. Omakorda jõuab see ebakindlus välja ka iduettevõtete omanike ja töötajate väiksemasse igapäevasesse kulutamisse," kirjeldas ökonomist.
Ta märkis ka, et kuigi valitsuse eelarve on majandust toetamas, selgub kvartalist-kvartalisse, et toetus on osutunud väiksemaks kui esialgu plaanitud. "See vähendab valitsuse tuge Eesti majandusele ajal, mil majanduslangus on märksa suurem ja kulukam kui koroonaperioodil," osutas ta.
"Kiiret taastumist ei ole üheski nendest kuuest valdkonnast kiiresti näha. Kuna hinnad on kasvanud, on palgasurve suur ja Eesti hinnakonkurentsivõime märksa väiksem võrreldes paari aasta taguse ajaga. Uute kasvumootorite leidmine saab olema Eesti lähiaastate suur väljakutse," võttis Uusküla kokku.
Tallinna toimetus, +372 505 3628, majandus@bns.ee
Baltic News Service


Luminor: Eesti majanduse kiiret paranemist III kvartalis oodata poleTALLINN, 5. august, BNS – Luminori peaökonomisti Lenno Uusküla hinnangul ei ole Eesti majandusseisu kiiret paranemist järgmises kvartalis oodata ja kui varasemalt puudutas langus valitud ettevõtteid ja sektoreid, siis järjest enam on majanduslangust tunda kõikjal.
Statistikaameti esmase hinnangu põhjal jätkus selle aasta teises kvartalis sisemajanduse koguprodukti (SKP) langus – SKP vähenes võrreldes 2022. aasta teise kvartaliga ligikaudu 3 protsenti. Võrreldes 2023. aasta esimese kvartaliga jäi sesoonselt ja tööpäevade arvuga korrigeeritud SKP samale tasemele.
Uusküla tõi majanduslanguse põhjustena välja kuus asjaolu: vähene tarbimine, turismi negatiivne panus, vähene tugi Euroopa majandusest, ebakindlus investeerimisel, idufirmade raske seis ja oodatust väiksem riigipoolne tugi.
"Suur hinnatõus ja selle ootus panid perekonnad eelmise aasta alguses tarbima ennaktempos. Praeguseks on hinnatõusu ootus väike ning tarbimist saab julgemalt edasi lükata. Vahepeal ei kogutud sääste ja kulutati olemasolevaid, mistõttu on säästude ostujõud märkimisväärselt väiksem kui enne suurt hinnatõusu. Lisaks piiravad osade perede poes käimise võimet intressimäärade tõusu tõttu ka suuremad kodulaenumaksed," kirjeldas Uusküla vähese tarbimise mõjureid.
"Keskmine palk küll tõuseb, kuid kindlust edasise palgatõusu osas on vähe. Tööpuudus on madal, mistõttu pigem kardetakse tööpuuduse kasvu ning tööpuuduse langemisest tulenevat tarbimise kasvu oodata ei ole. See vähendab laenunõudlust ning omakorda nõudlust terves majanduses," lisas ta.
Teiseks panustab turism negatiivselt. "Eesti pered on leidnud taas julguse minna välismaale, kuid Eestisse tuleb turiste märksa vähem kui oleks võinud oodata ilma koroona ja Venemaa agressiooni toimumiseta, sest turistid ei julge siia tulla. Seepärast panustab turism vähem positiivselt Eesti majandusse kui võiks ja peaks," nentis ökonomist.
Samuti tõi ta välja, et kuigi Euroopa majandus kasvas selle aasta teises kvartalis, siis see tulenes peamiselt Lõuna-Euroopa turismisektori kasvust, millest on Eesti majandusele vähe tuge. Saksamaa tööstus on Uusküla sõnul aga endiselt otsimas uut kohta vähenenud Venemaa tooraine impordi ja Hiina väiksema investeerimiskaupade nõudluse taustal.
"Meie endi skeem osta Venemaalt odavat puitu ja metalli ning teha sellest ehitussektori jaoks kaupu Rootsi on saanud kannatada nii tooraine kao kui eksporditulu vähenemise tõttu," märkis Uusküla.
Neljandaks murendab investeeringuid ebakindlus. "Üldine majanduse ebakindlus vähendab investeeringuid sest pikemaid plaane julgetakse vähem teha. See omakorda vähendab nõudlust. Siia alla kuuluvad ka kinnisvarasse tehtavad investeeringud, sest kinnisvara hindade kiiret kasvu pole oodata, pigem kardetakse, et intressimäära kasv pole veel täiel määral kinnisvara hindades väljendunud ning hinna langus on jätkuvalt võimalik," selgitas Uusküla.
Kõigele lisaks on ökonomisti sõnul intressimäärade kasv pannud idufirmad raskesse seisu. "Eesti majandusest moodustavad idufirmad küll väikese osas, kuid nad olid oluline osa majanduskasvus. Nüüd kus intressimäärad on kõrged ja oodatavad jäävad kõrgeks mõneks ajaks on nende ettevõtete kasvu finantseerimine raske. See vähendab nende investeerimisplaane ning seetõttu ka turuväärust. Omakorda jõuab see ebakindlus välja ka iduettevõtete omanike ja töötajate väiksemasse igapäevasesse kulutamisse," kirjeldas ökonomist.
Ta märkis ka, et kuigi valitsuse eelarve on majandust toetamas, selgub kvartalist-kvartalisse, et toetus on osutunud väiksemaks kui esialgu plaanitud. "See vähendab valitsuse tuge Eesti majandusele ajal, mil majanduslangus on märksa suurem ja kulukam kui koroonaperioodil," osutas ta.
"Kiiret taastumist ei ole üheski nendest kuuest valdkonnast kiiresti näha. Kuna hinnad on kasvanud, on palgasurve suur ja Eesti hinnakonkurentsivõime märksa väiksem võrreldes paari aasta taguse ajaga. Uute kasvumootorite leidmine saab olema Eesti lähiaastate suur väljakutse," võttis Uusküla kokku.
Tallinna toimetus, +372 505 3628, majandus@bns.ee
Baltic News Service


Süüdistused presidendi suunal vajaksid Urmas Reinsalu sõnul selgustErakond Isamaa esimees Urmas Reinsalu sõnas ühismeedias, et eile esitati valitsuse esindajate poolt väga tõsiseid väiteid, mistõttu oleks vaja algatada parlamentaarne järelevalve.«Sisuliselt öeldi, et presidendi esindaja pressis kevadiste parlamendist läbisurutud seaduste väljakuulutamise eest presidendi eelarvesse täiendavat raha välja. See väljapressimine lükati siis väidetavalt tagasi ning raha ei eraldatud.»
«Peaminister kinnitab, et ta oli sellest teadlik, rahandusministri enesega kõneleti ja allikaks on veel üks vähemasti anonüümne minister. Nii tõsised süüdistused vajavad ühemõtteliselt selgust, kui oleme tõsiseltvõetav riik,» leidis Reinsalu.
Poliitikul tekkisid muuhulgas küsimused selle kohta, et kas loos kirjeldatu leidis aset, miks ja kelle otsusel sellest vaikiti ning miks ilmus see meedias päev pärast presidendi kriitikat automaksu teemal.
«Kas tegelikult väljapressimist ei toimunud ja need süüdistused on õhku visatud muudel motiividel? Aga millistel, kas põhiseadusliku presidendi tasalülitamiseks?» Reinsalu lisas, et tema näeb vajadust algatada viivitusteta parlamentaarne järelevalve.


Luminor: majanduslanguse üks põhjus on oodatust väiksem riigipoolne tugiLuminori peaökonomisti Lenno Uusküla hinnangul ei ole Eesti majandusseisu kiiret paranemist järgmises kvartalis oodata ja kui varasemalt puudutas langus valitud ettevõtteid ja sektoreid, siis järjest enam on majanduslangust tunda kõikjal.Statistikaameti esmase hinnangu põhjal jätkus selle aasta teises kvartalis sisemajanduse koguprodukti (SKP) langus – SKP vähenes võrreldes 2022. aasta teise kvartaliga ligikaudu 3 protsenti. Võrreldes 2023. aasta esimese kvartaliga jäi sesoonselt ja tööpäevade arvuga korrigeeritud SKP samale tasemele.
Uusküla tõi majanduslanguse põhjustena välja kuus asjaolu: vähene tarbimine, turismi negatiivne panus, vähene tugi Euroopa majandusest, ebakindlus investeerimisel, idufirmade raske seis ja oodatust väiksem riigipoolne tugi.
«Suur hinnatõus ja selle ootus panid perekonnad eelmise aasta alguses tarbima ennaktempos. Praeguseks on hinnatõusu ootus väike ning tarbimist saab julgemalt edasi lükata. Vahepeal ei kogutud sääste ja kulutati olemasolevaid, mistõttu on säästude ostujõud märkimisväärselt väiksem kui enne suurt hinnatõusu. Lisaks piiravad osade perede poes käimise võimet intressimäärade tõusu tõttu ka suuremad kodulaenumaksed,» kirjeldas Uusküla vähese tarbimise mõjureid.
«Keskmine palk küll tõuseb, kuid kindlust edasise palgatõusu osas on vähe. Tööpuudus on madal, mistõttu pigem kardetakse tööpuuduse kasvu ning tööpuuduse langemisest tulenevat tarbimise kasvu oodata ei ole. See vähendab laenunõudlust ning omakorda nõudlust terves majanduses,» lisas ta.
Teiseks panustab turism negatiivselt. «Eesti pered on leidnud taas julguse minna välismaale, kuid Eestisse tuleb turiste märksa vähem kui oleks võinud oodata ilma koroona ja Venemaa agressiooni toimumiseta, sest turistid ei julge siia tulla. Seepärast panustab turism vähem positiivselt Eesti majandusse kui võiks ja peaks,» nentis ökonomist.

Euroopa majanduskasvu taga on lõunapoolsed riigid

Samuti tõi ta välja, et kuigi Euroopa majandus kasvas selle aasta teises kvartalis, siis see tulenes peamiselt Lõuna-Euroopa turismisektori kasvust, millest on Eesti majandusele vähe tuge. Saksamaa tööstus on Uusküla sõnul aga endiselt otsimas uut kohta vähenenud Venemaa tooraine impordi ja Hiina väiksema investeerimiskaupade nõudluse taustal.
«Meie endi skeem osta Venemaalt odavat puitu ja metalli ning teha sellest ehitussektori jaoks kaupu Rootsi on saanud kannatada nii tooraine kao kui eksporditulu vähenemise tõttu,» märkis Uusküla.
Neljandaks murendab investeeringuid ebakindlus. «Üldine majanduse ebakindlus vähendab investeeringuid sest pikemaid plaane julgetakse vähem teha. See omakorda vähendab nõudlust. Siia alla kuuluvad ka kinnisvarasse tehtavad investeeringud, sest kinnisvara hindade kiiret kasvu pole oodata, pigem kardetakse, et intressimäära kasv pole veel täiel määral kinnisvara hindades väljendunud ning hinna langus on jätkuvalt võimalik,» selgitas Uusküla.
Kõigele lisaks on ökonomisti sõnul intressimäärade kasv pannud idufirmad raskesse seisu. «Eesti majandusest moodustavad idufirmad küll väikese osas, kuid nad olid oluline osa majanduskasvus. Nüüd kus intressimäärad on kõrged ja oodatavad jäävad kõrgeks mõneks ajaks on nende ettevõtete kasvu finantseerimine raske. See vähendab nende investeerimisplaane ning seetõttu ka turuväärust. Omakorda jõuab see ebakindlus välja ka iduettevõtete omanike ja töötajate väiksemasse igapäevasesse kulutamisse,» kirjeldas ökonomist.
Ta märkis ka, et kuigi valitsuse eelarve on majandust toetamas, selgub kvartalist-kvartalisse, et toetus on osutunud väiksemaks kui esialgu plaanitud. «See vähendab valitsuse tuge Eesti majandusele ajal, mil majanduslangus on märksa suurem ja kulukam kui koroonaperioodil,» osutas ta.
«Kiiret taastumist ei ole üheski nendest kuuest valdkonnast kiiresti näha. Kuna hinnad on kasvanud, on palgasurve suur ja Eesti hinnakonkurentsivõime märksa väiksem võrreldes paari aasta taguse ajaga. Uute kasvumootorite leidmine saab olema Eesti lähiaastate suur väljakutse,» võttis Uusküla kokku.


Reinsalu: väide presidendi kantselei kohatu käitumise kohta nõuab järelevalvet   Väide, et presidendi kantselei sidus valitsuselt lisaraha küsides selle taotluse samal ajal riigikogus vastuvõetud seaduseelnõude väljakuulutamisega on väga tõsine ja asja uurimiseks tuleb läbi viia parlamentaarne järelevalve, ütles Isamaa esimees Urmas Reinsalu.   Postimees kirjutas reedel, et valitsus on president Alar Karisega tülli läinud: mais pöördus vabariigi presidendi kantselei juht Peep Jahilo rahandusministri poole ja küsis valitsuse reservist 360 000 eurot lisaraha, millele järgnesid vestlused ja telefonikõned, kus hakati kokku siduma presidendi kantselei esitatud rahataotlust ja samal ajal riigikogus vastuvõetud seaduseelnõude väljakuulutamist. Seda tüüpi kõnesid pidas üks kantselei tippametnik ning need jõudsid rahandusminister Mart Võrklaevani ja lõpuks ka valitsusse, mida kinnitas väljaandele üks minister. "Absoluutselt pretsedenditu ja skandaalne," ütles üks ministritest, kelleni see info jõudis. Kokkuvõttes tekkis foon, et näe, meil on mure (tahame saada valitsuse reservist lisaraha) ja teil ehk valitsusel on mure (tahate, et seaduseelnõud libedasti välja kuulutatakse), lahendame need mured üheskoos. Peaminister Kaja Kallase sõnul temaga keegi neid vestlusi ei pidanud, kuid ta oli neist juttudest teadlik. Isamaa esimees Urmas Reinsalu kirjutas sotsiaalmeedias, et valitsuse esindajate väited olid väga tõsised. "Sisuliselt öeldi, et presidendi esindaja pressis kevadiste parlamendist läbisurutud seaduste väljakuulutamise eest presidendi eelarvesse täiendavat raha välja. See väljapressimine lükati siis väidetavalt tagasi ning raha ei eraldatud," märkis ta. "Peaminister kinnitab, et ta oli sellest teadlik, rahandusministri enesega kõneleti ja allikaks on veel üks vähemasti anonüümne minister. Nii tõsised süüdistused vajavad ühemõtteliselt selgust, kui oleme tõsiseltvõetav riik," lisas Reinsalu. Tema sõnul tuleb leida vastused küsimustele, kas kirjeldatu leidis aset, miks sellest vaikiti, miks paisati see meediasse päev pärast presidendi kriitikat automaksu teemal, kas tegelikult väljapressimist ei toimunud ja need süüdistused on õhku visatud muudel motiividel ja millistel ning kes on riigis anonüümsed võimukandjad, kellele viidatakse. Reinsalu ütles, et kindlasti on eraldi küsimus presidendi võimalustest oma ülesandeid täita, kui juba visiidid ära jäävad. Valitsus loob selle ümber konteksti, et raha ei kasutata säästlikult, kuid kas see on tõene väide või mingit muud eesmärki teeniv kavatsus? "Vaja on kogu selles juhtumis viia läbi parlamentaarne järelevalve. See on küsimus õigusriigi toimimisest," sõnas erakonnajuht.    					Toimetaja:  Karin Koppel


Pakistani ekspeaminister Imran Khan mõisteti kolmeks aastaks vangiISLAMABAD, 5. august, AFP-BNS – Endine Pakistani peaminister Imran Khan mõisteti laupäeval korruptsioonis süüdi ja talle määrati kolmeaastane vanglakaristus, teatas riigitelevisioon.
"Kohtunik Humayun Dilawar teatas, et seotus korruptiivse tegevusega on tõestatud," ütles Pakistani TV.
Khan ise kohtus ei olnud ning kohtunik andis käsu ta vahistada.
AFP – Baltic News Service


Pakistani ekspeaminister Imran Khan mõisteti kolmeks aastaks vangi (Täiendatud!)ISLAMABAD, 5. august, AFP-BNS – Endine Pakistani peaminister Imran Khan mõisteti laupäeval ametiajal vastu võetud kingitustega seoses korruptsioonis süüdi ja talle määrati kolmeaastane vanglakaristus, teatas riigitelevisioon.
"Kohtunik Humayun Dilawar teatas, et seotus korruptiivse tegevusega on tõestatud," ütles Pakistani TV.
Khan ise Islamabadi kohtus ei olnud ning kohtunik andis käsu ta vahistada.
Khanile on pärast tagandamist eelmise aasta aprillis esitatud üle 150 süüdistuse, tema enda väitel poliitilistel motiividel.
Ekspeaministri advokaadid lubasid otsuse edasi kaevata.
AFP – Baltic News Service


Pakistani ekspeaminister Imran Khan vahistatiLAHORE, 5. august, AFP-BNS – Pakistani endine peaminister Imran Khan võeti laupäeval vahi alla, sest kohus mõistis ta korruptsiooni eest kolmeks aastaks vangi, ütlesid politsei ja ametnikud.
"Sain just teate, et Imran Khan vahistati," ütles peaminister Shehbaz Sharifi erinõunik Attaullah Tarar ajakirjanikele.
Lahore'i politsei ütles, et Khani vahistasid Islamabadi politseinikud.
AFP – Baltic News Service


Urmas Reinsalu: presidendi suunal kõlanud süüdistused vajavad parlamentaarset järelevalvetIsamaa esimees Urmas Reinsalu peab meedias kõlanud väiteid, justkui pressinuks presidendi esindaja valitsuse Riigikogust läbi surutud seaduste väljakuulutamiseks välja lisaraha riigipea eelarvesse, väga tõsiseks ning kutsub üles parlamentaarseks järelevalveks.
Eile esitati valitsuse esindajate poolt väga tõsiseid väiteid. Sisuliselt öeldi, et presidendi esindaja pressis kevadiste parlamendist läbisurutud seaduste väljakuulutamise eest presidendi eelarvesse täiendavat raha välja. See väljapressimine lükati siis väidetavalt tagasi ning raha ei eraldatud. Peaminister kinnitab, et ta oli sellest teadlik, rahandusministri enesega kõneleti ja allikaks on veel üks vähemasti anonüümne minister.
Nii tõsised süüdistused vajavad ühemõtteliselt selgust, kui oleme tõsiseltvõetav riik.
Kas kirjeldatu leidis aset?
Miks ja kelle otsusel sellest vaikiti?
Miks paisati see meediasse päev pärast presidendi kriitikat automaksu teemal?
Kas tegelikult väljapressimist ei toimunud ja need süüdistused on õhku visatud muudel motiividel?
Kui jah, siis millistel, kas põhiseadusliku presidendi tasalülitamiseks?
Kes on siin riigis anonüümsed võimukandjad, kellele viidatakse?
President viitab isikule, kes pani ette 24. veebruari paraad ära jätta.
Postimehe artikkel viitab kõrgele ametnikule, kes raha küsis.
Aga kes need isikud on?
Kindlasti on eraldi küsimus presidendi võimalustest oma ülesandeid täita, kui juba visiidid ära jäävad. Valitsus loob selle ümber konteksti, et raha ei kasutata säästlikult. Kas see on tõene väide või mingit muud eesmärki teeniv kavatsus?
Vaja on kogu selles juhtumis viia läbi parlamentaarne järelevalve.
See on küsimus õigusriigi toimimisest.
Postitus Urmas Reinsalu: presidendi suunal kõlanud süüdistused vajavad parlamentaarset järelevalvet ilmus Eesti Uudised.


Kõrged intressimäärad  loobivad olulisele tegevusele kaikaid kodarasseKliimamuutuste pidurdamiseks vajalikku globaalset üleminekut roheenergiale ohustavad tõusvad intressimäärad, mis on mõned taastuvenergia projektid, nagu uued avamere tuulepargid, taskukohatuks muutnud. Kliimaneutraalsuse saavutamiseks peavad Euroopa riigid leidma 2050. aastaks hinnanguliselt veel täiendavad 163 miljardit eurot, kusjuures ka mujal maailmas jäävad investeeringud samasse suurusjärku.Viimase 15 aasta jooksul on intressimäärad olnud ebatavaliselt madalad – see muutis taastuvenergia projektide odava rahastamise ettevõtetele kättesaadavaks. Üleminekut on veelgi võimendanud taastuvenergia tehnoloogiate kiire hinnalangus, mille tulemusel on mitmed riigid nende tehnoloogiate kasutuselevõtu soodustamiseks mõeldud toetuste maksmise suisa peatanud.
Kuid viimasel ajal on keskpangad maailmas kasvava inflatsiooni taltsutamiseks intressimäärasid tõstma asunud. Kui 2021. aasta detsembris oli Suurbritannia intressimääraks 0,1 protsenti, siis eelmisel kuul tõsteti see juba 5 protsendini. Samas kui Euroopa Keskpank on tõstnud intressimäära, millega ta pankadele laenu annab, 0,5 protsendilt (2022. aasta juuli) 4 protsendini.
Intressitõusude eesmärk on kärpida kulutusi kogu majanduses ning seeläbi inflatsiooni summutada. Kuid meetmed takistavad ka investeeringuid tuule- ja päikeseenergia projektidesse, millele on nüüd raske jalgu alla saada.
Madalmaade Taastuvenergia Assotsiatsiooni (NVDE) poolt tellitud ja Hollandi konsultatsioonifirma Berenschoti tehtud turuanalüüs viitab, et alates 2021. aastast tõusnud intressimäärad on 2050. aastaks planeeritud taastuvenergia ülemineku kulusid 163 miljardi euro võrra suurendanud. Kapitali kallinemine avaldab samasugust mõju ka mujal maailmas.

Liivi mere tuulepargi linnu-uuringud
Mailiis Ollino

Intressimäärade tõstmine on nüri abivahend, ütleb Hollandis Amsterdami ülikoolis töötav Jens van't Klooster. «See toob küll inflatsiooni alla, kuid investeeringute näol kaotatud tulu on tõsine.»
Märgid viitavad, et vaid taastuvatele energiaallikatele keskenduvas majanduses ei saavuta intresside tõstmine soovitud tulemusi. Vähese CO2-heitega energiataristut, näiteks tuuleparke, on kulukas ehitada, kuid odav juhtida, ütleb Nick Robins Londoni majanduskoolist. Seevastu on fossiilkütuste energiaprojekte suhteliselt odav ehitada, kuid nende tegevuskulud on suured. «Kapitali hind on kliimaneutraalse majanduse mõistes olulisem kui tavamajanduse puhul,» ütleb Robins.
Seetõttu tõmbuvad ettevõtted uutest projektidest eemale. Juunis investoritele esitatud ettekandes ütles Taani taastuvenergia arendaja Ørstedi tegevjuht Mads Nipper, et ettevõte teeb tõusvate määrade tõttu «aktiivseid valikuid» projektide ümberkonfigureerimiseks. Nende projektide hulka kuulub ka Läänemerre kavandatud avamere tuulepark Baltica 3, mille puhul on Ørsted oma lõpliku investeerimisotsuse edasi lükanud.
«Mõne projekti puhul, üsna ausalt, pöördume tagasi oma peamiste ja tähtsamate tarnijate poole, öeldes: «Te peate aitama meil leida täiendavaid kohti kulude kokkuhoiuks, mis võivad neid projekte päästa,»» ütles Nipper. «Ütleme otsesõnu ka seda, et kui me ei suuda oma projekte piisava väärtuse loomiseni viia, siis järelikult ei ole me oma investorite raha vastutustundlik kasutaja ja peame olema valmis nendest projektidest loobuma.»
Kuigi nõudlus taastuvatest allikatest pärineva elektri järele on suurem kui kunagi varem, on avamere tuuleenergia turg keeruline.
Sama suundumust on tunda kogu taastuvenergia sektoris. Aprillis küsitles NVDE oma liikmeid ehk tuule- ja päikeseenergia, soojuspumpadega ja elektriautode laadimisega tegelevaid ettevõtteid, samuti võrguoperaatoreid. Küsitluse tulemusel leiti, et peaaegu kolmandik vastanutest on intressimäärade tõusu tõttu mõned roheenergia projektid tühistanud või edasi lükanud. «Tõusvad intressimäärad kahjustavad tõepoolest energiapööret,» ütleb NVDE esimees Olof van der Gaag.
20. juulil teatas Rootsi energiafirma Vattenfall, et lõpetab töö Ühendkuningriigi Põhjamere avamere tuulepargis, hoiatades, et Norfolk Borease projekti arenduskulud on tõusvate intressimäärade ja tarneahela kulude tõttu 40 protsenti kasvanud. «Kuigi nõudlus taastuvatest allikatest pärineva elektri järele on suurem kui kunagi varem, on avamere tuuleenergia turg keeruline,» ütles Vattenfalli tegevjuht Anna Borg avalduses.
Kaubandusühingus SolarPower Europe töötav Raffaele Rossi ütleb, et tõusvad intressimäärad valmistavad muret päikeseenergia projektide laenukõlbulikkuse pärast. «Kui võlakulu on suurem, siis mõjutab see projekti tasuvust investorile,» ütleb ta. See ei kehti mitte ainult päikeseparkide projektide, vaid ka päikesepaneelide tootmise puhu. Valitsuste ja keskpankade toetus on hädavajalik, et tagada nende projektide jätkumine ka kõrgete intressimääradega majanduses, leiab ta.
Van der Gaagi sõnul on üks võimalus, et keskpangad rakendavad taastuvenergia projektidele nn rohelist soodustariifi. 2010. aastatel rakendas Euroopa Keskpank sarnast skeemi, mille kohaselt pangad said madalamaid intressimäärasid, kui nad laenasid rohkem kodumajapidamistele ning kaupu ja mittefinantsteenuseid pakkuvatele ettevõtetele. See andis pankadele julgust jätkata laenamist «reaalmajandusele» majanduslikult ebakindlal ajal. «Samasugust mehhanismi võiks rakendada ka fokusseeritumalt, konkreetselt energiapöördeks vajalike investeeringute puhul,» ütleb ta.
Nagu kliimapoliitika puhul üldisemalt, on ka intressimäärade puhul tunda kasutamata võimalusi. Valitsused oleksid pidanud tegema rohkem vähese CO2-heitega energia väljaarendamiseks, siis kui rahastamine veel odav oli, ütleb van't Klooster. «See on viimase kümnendi suurim läbikukkumine,» ütleb ta. «Neid investeeringuid oleks saanud palju odavamalt rahastada.»
 Algselt populaarteaduslikus ajakirjas New Scientist ilmunud artikkel ilmub Postimehes väljaande loal. Inglise keelest tõlkis Anna-Maria Sepp.


Putin ei ajanudki jama. Suur kogus Vene väetist vedeleb tõesti Baltikumi sadamatesVladimir Putinil oli osaliselt õigus. Suur kogus Venemaa omanikele kuuluvat väetist seisab Balti sadamates, oodates maailma suurorganisatsiooni initsiatiivi.
Eelmisel nädalal ütles Venemaa president Vladimir Putin ühes ettekandes, et Baltikumi sadamates on 200 000 tonni Venemaa väetist, mida ei taheta tasuta nälgivale Aafrikale anda ehkki Venemaa firmad, kes seda kraami omavad, sooviks seda teha. Majandus- ja kommunikatsiooniministeerium ütles, et Eestis on järgi veel veidi üle 5000 tonni Venemaa omanikele kuuluvat väetist. Suur kogus on siit viimastel kuudel lahkunud, kuid mitte just tasuta. Kas Putin ajas jama?
Läti Delfi uuris, milline on seis seal ning selgus, et Putini jutt puudutaski just meie naabreid. Veel mõni kuu tagasi oli Läti sadamates tõesti umbes 200 000 tonni Venemaa päritolu väetist. Nende omanikfirmad sanktsioneeritud Euroopa Liidu poolt. Väetis oli aga sadamatesse nö lõksu jäänud.
21. aprillil rändas 34 000 tonni sellest aga Keenia suunas. See oli Maailma Toiduprogrammi vahendusel toimunud liigutus. Läti välisministeeriumi esindaja ütles, et seni ei ole teada, mis saab ülejäänud veidi üle 160 000 tonniga. See sõltub samuti Maailma Toiduprogrammi edasistest sammudest. Täpsemalt peavad nad leppima kokku väetise omanikega. Hetkel ei ole ministeeriumile teada, et mingeid konkreetseid tulemusi oleks kõnelustel saavutatud.
Leedus ei ole teadaolevalt üldse Vene päritolu väetist.
Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi nädala keskel antud selgitustest ilmneb, et vähemalt Eesti kohta ajas Putin pada. Tõsi, Eestis Muuga ja Sillamäe sadamas hoiustati Vene päritolu väetist. Need kogused kuulusid AS-ile DBT ja EuroChem Terminal Sillamäe OÜ-le.
„Tänaseks on nii Muuga kui Sillamäe sadamate ladudest peaaegu kõik väetis välja veetud. Nimetatud kaks ettevõtet ei ole teadaolevalt kumbki oma kaupa tasuta jaganud, kõik on müüdud ja selleks ei ole takistust tehtud – riigiasutuste koostöös on lahendused leitud ning vajalikud load kauba müügiks on rahapesu andmebüroo andnud,“ ütleb ministeeriumi kõneisik.
Samas on teada, et Paldiski Põhjasadamas on ladustatud umbes 5000 tonni väetist, mis kuulub Uralchemi grupi ettevõttele. Rahapesu andmebüroo on 8. mail 2023 teatanud Uralchemi gruppi kuuluvate ettevõtete kohta, et neile tuleb Eestis rakendada finantssanktsiooni (loe siit).
„Meil puudub teadmine, mida kauba omanik Eestis ladustatud väetisega teha soovib. Väetis on olnud Paldiskis juba üle aasta aja. Kui kauba omanik oleks soovinud annetada, siis enne 8. maid oleks olnud piisavalt aega seda teha.“


Mart Helme valitsuse tülist presidendi kantseleiga: see on banaanivabariigi taseRiigikogu korruptsioonivastase erikomisjoni esimehe Mart Helme (EKRE) sõnul tuleks presidendi kantselei võimalikku raha küsimist valitsuselt kindlasti edasi uurida.
„Minu arvates on see häbiväärne lugu. Ükskõik kumma poole pealt me vaatame – kas valitsuse või presidendi kantselei – see on juba banaanivabariigi äärmiselt madal tase,“ ütles EKRE aseesimees Postimehele.
Helme sõnul tuleks vajadusel kaasata ka vastavad instantsid – prokuratuur ja kaitsepolitseiamet -, et uurida võimalikku võimu kuritarvitamist ja mõjuvõimuga kauplemist.


Odinets: presidendi kantselei juhtum avab palju suurema teemaRiigikogu järelvalvekomisjoni liikme Eduard Odinetsi (SDE) arvates ei ole praegu alust arvata, et presidendi kantselei rahaküsimises tuleks näha korruptsiooni-tonti. Küll aga nendib ta, et juhtum osutab hoopis laiemale probleemile: kes peaks põhiseaduslike organisatsioonide raha üle otsustama?«See on hetkel praegu, et keegi rääkis kellelegi, et keegi rääkis kellelegi - nagu mina aru saan. Aga korruptsiooni tunnuseid mina siin küll ei näe,» tõdes Odinets. «Mul puudub igasugune teadmine, kas see on päriselt ka nii toimunud ja et kas kõik on õigesti aru saanud asjadest. Kui see on olnud, siis pigem on kokku langenud kaks teemat, mis on olnud aktuaalsed. Ja ilmselt hea tahtmise korral on võimalik need põhjus-tagajärg abil siduda,» arvas ta.

Postimees kirjutas reedel, et maikuus pöördus vabariigi presidendi kantselei rahandusministri poole ja küsis valitsuse reservist 360 000 eurot lisaraha. Rahataotlusele järgnesid vestlused ja telefonikõned, kus hakati kokku siduma presidendi kantselei esitatud rahataotlust ja samal ajal riigikogus vastuvõetud seaduseelnõude väljakuulutamist. Presidendi kantselei rahataotlusele vastati eitavalt.

Odinetsa arvates toob aga juhtum välja aga teise olulise mure - kuidas kujuneb ja kes otsustab põhiseaduslike institutsioonide eelarvete üle? «Tegelikult see teema ei puuduta ainult presidendi kantseleid, vaid ka riigikogu kantseleid, riigikantseleid, riigikontrolli ja riigikohut. Ma olen aru saanud, olles eelmises koosseisus ka põhiseaduskomisjoni esimees ja tegelenud riigikohtu temaatikaga, et see mure on kõikidel,» ütles Odinets. «Mismoodi nende eelarve kujuneb, mismoodi nemad kui autonoomsed ja iseseisvad institutsioonid saavad midagi nõuda, paluda või anda täitevvõimu käest.» Poliitiku sõnul võiks see teema avada laiema diskussiooni, mida pidada veel enne, kui järgmise aasta riigieelarve vastu võetakse. Tema hinnangul võiks kaaluda eelarve üle otsustamise andmist riigikogule kui kõige kõrgemale institutsioonile.
«Näiteks võiks see olla riigikogu rahanduskomisjon, kes võiks seda arutada ja riigikogu saaks seda eelarvet muuta ja siis peaks valitsus sellega nõus olema. Et presidendi kantselei direktor või riigikogu kantselei direktor – nemad ei peaks käima mööda ministeeriumeid ja paluma,» pakkus Odinets. «Loomulikult tuleb kõik kulud kontrolli all hoida ja need peavad olema põhjendatud, aga see juhtum avas suurema teema. See on aeg-ajalt jälle tõusatanud, aga keegi pole lahenduseni jõudnud.»


Megakasumeid teenivad pangad võiksid hakata riiklikku lennufirmat rahastamaEesti majandusuudistes on samaaegselt üles kerkinud kaks suurt teemat: Nordica üüratu kahjum ja pankade megakasumid. Tekkinud olukord annab targalt tegutsedes harukordse võimaluse tulla välja lahendusega, kus hundid oleks söönud, lambad terved ja majandus elavneks. Pangad võiksid asuda toetama Tallinna otselende, kirjutab kunagine Tallinna linnapea ja rahandusminister Tõnis Palts (Isamaa).Praeguse tragikoomilise olukorra on kõige paremini kokku võtnud Indrek Neivelt sotsiaalmeedias: «Vaatan neid uudiseid ja enam ei saa aru, kas need on libauudised või päris. KLIIMAMINISTEERIUM juhib lennukompaniid, mis lendab Rootsi siselende. Ja selle lendamise eest maksame me neile peale poole aasta jooksul 7 miljonit eurot. Samal ajal teenib kaks Rootsi panka Eestis poole aasta jooksul 327 miljonit eurot puhaskasumit. Ja rohepöörde edukaks läbiviimiseks on vaja tõsta automaksu. Ja seda, et see on mitte rahaline, vaid kliimaprobleem, selgitab rahandusminister. Mitte Kliimaminister» (Facebook, 02.08.2023).
Valitsuse ebaloogilised maksustamise põhjendused ja absurdsed ümberkorraldused ministritoolidega on loonud vastutusvaldkondade segapudru. Ent loos on veel üks põnev detail. Hoolimata asjaolust, et Kristen Michal kannab praegu kliimaministri ametimundrit, saab ta juba teist korda rahvuslikku lennukompaniid viimsele teekonnale saata. Michal mattis 2015. aastal Estonian Airi majandus- ja taristuministri toolilt, mis oli toona vähemasti ministri vastutusvaldkonna mõttes loogiline. Kuid markantsemaks muudab loo tõik, et Estonian Airi kaotamise järel oli Michal ise Nordica loomise taga, millest tahab nüüd jälle lahti saada.
Mäletatavasti pakkusid lätlased 2015. aastal Estonian Airi kriisi ajal lennuühenduste tagamiseks osalust Air Balticus, kuid toonane Michali juhitud majandusministeerium pidas seda toona pseudoteemaks, sest lätlased olla sullerid ja nende bisnis liialt kahtlane (Delfi, 24.07.2015). Otsustati Nordica loomise kasuks, et täita strateegilised eesmärgid pakkuda otselende Tallinnast. Lõpuks neid eesmärke enam ei täidetud ja kahjumisse jäädi isegi allhanke-, rendi- ja Rootsi siselendude teenuste pakkumisega, millel polnud enam Eesti strateegiliste huvidega mingit otsest seost. Aga vähemalt ei aetud mingit kahtlast äri, eks?
Kuidas läheb samal ajal sulidel lätlastel? Air Baltic, mis küll samuti tegutseb praegu kahjumlikult, jäädes eelmisel aastal 53 miljoniga miinusesse (Postimees, 04.05.2023), suudab siiski täita Läti strateegilisi eesmärke, pakkudes üle 70 reisisihtkoha. Air Balticu praegune kahjumgi on rohkem tingitud koroonapandeemia tagajärgedest, sest asjaosaliste sõnul käive ajas suureneb ja kahjum ajapikku väheneb (ERR, 29.11.2022). Isegi Nordica juht Jan Palmér on öelnud Air Balticu kohta: «Riias tehti asja targemalt. Seal leidis riik võimaluse lennuühendustesse investeerimiseks, sest osa Air Balticust oli erainvestori käes. Tehti nutikamalt ja saadi suureks. Aga ma ei näe, et Tallinnas sellist valmidust oleks» (Postimees, 13.07.2023).

Äkki leiaks valmiduse targalt tegutsemiseks?

Praegu vaatab lahendus, kuidas targalt tegutseda, meile ise otsa. Kuni riigiabi rahvuslikule lennufirmale ei ole lubatud, võiks Eesti riik teha megakasumeid korjava pangandussektoriga mitteametliku kokkuleppe: et hoida ära Leedu stiilis solidaarsusmaks kasumile, võtavad pangad «vabatahtlikult» rahalise kohustuse tagada Tallinna otselennud olulistesse sihtkohtadesse. Ametlikult doteeriksid pangad rahvuslikku lennukompaniid muidugi vabatahtlikult. Laiemas plaanis oleks see pankadele endilegi kasulik.
Kuni riigiabi rahvuslikule lennufirmale ei ole lubatud, võiks Eesti riik teha megakasumeid korjava pangandussektoriga mitteametliku kokkuleppe: et hoida ära Leedu stiilis solidaarsusmaks kasumile, võtavad pangad «vabatahtlikult» rahalise kohustuse tagada Tallinna otselennud olulistesse sihtkohtadesse.
Skeemis, kus avalik võim seab eraettevõtlusele tingimused infrastruktuuri arendamise suhtes, ei ole midagi uut. Kohalikud omavalitsused seavad kinnisvaraarendajale tingimusi, et uusarenduse võite teha küll, aga siis peate tegema ka lasteaia. Sest kui siin juba tegutsete, aitate omalt poolt kaasa keskkonna toimimiseks vajaliku infrastruktuuri rajamisele.
Täpselt samasugused tingimused võiks panna pangandussektorile. Võite Eestis kasumit teenida ja välja võtta kui palju tahate – sellele lisamaksu ei tule –, aga omalt poolt aitate ülal pidada majanduskeskkonna toimimiseks vajalikku taristut ehk regulaarset lennuliiklust Tallinnast.
Eestis peab leppima sellega, et asume Euroopa mõttes ääremaal ja regulaarsele lennuliiklusele tuleb peale maksta. Kuna riik ei saa riigiabi reeglite tõttu seda ise teha, siis palun väga, tehku erasektor. Pangandussektorile sobiks suurepäraselt ülesanne pidada ülal rahvuslikku lennufirmat.

Mida võidaks riik koostööst pankadega?

Riik saaks seada tingimuseks tagada konkreetsed graafikujärgsed lennud kaheksasse kõige olulisemasse sihtpunkti üle Euroopa. See tähendab näiteks Londonisse, Frankfurti ja Brüsselisse peaks iga päev väljuma lend kindlal kellaajal hommikul ja naasma kindlal ajal õhtul. Lendude väljumisajad peavad olema kogu aeg stabiilselt samad. See oleks puhtalt logistiline ülesanne ega poleks kuidagi seotud kasumi maksimeerimisega.
Riik saab ka oma riiklikule lennukompaniile investorid, kes teavad kuidas äri aetakse ja kelle enda nahk on turul. Praeguse süsteemi järgi on omanik nime ja näota riik, keda võivad kõik firmas toimetavad tegelased lüpsta või põhja ajada, aga keegi lõpuks ei vastuta. Kui pankade enda raha on turul, ilmuksid lüpsmise järel firma operaatorite uste taha hoopis teistsugused lipsustatud omanikud, kellel on nimi ja nägu ja see nägu oleks väga kuri.
Kui palju see maksaks? Nordica juht Jan Palmér on öelnud, et üks otseliin Tallinnast tähendaks kolm miljonit eurot kahjumit aastas. Kaheksa otseliini tähendaks Palméri hinnangutele tuginedes 24 miljonit eurot kahjumit aastas.

Mida võidaks koostööst riigiga pangad?

Eesti jätaks Leedu eeskujul kehtestamata solidaarsusmaksu pankadele. Lisaks Leedule on pankade kasumite maksustamise kavatsusest teatanud ka Läti. Nii jääksime ainsaks Balti riigiks, kus pankade hiigelkasumite kallale otseselt ei mindaks. Kui Eesti kehtestaks Balti naabritele sarnase solidaarsusmaksu, peaksid pangad maksma 150 miljonit eurot aastas, nagu on välja toonud Indrek Neivelt (ERR, 27.07.2023). Millise diili pangad valiksid?
Samuti antaks pangandussektori finantseeritud lennufirmale võimalus kahjumit vähendada sellega, et kohustusliku lennugraafiku välistel aegadel võib lennufirma toimetada nii, kuidas heaks arvab. Rahvuslik lennukompanii võib kahjumi vähendamise eesmärgil lennata, kuhu soovib, või teha kusagil mujal Euroopas siselende, allhanget ja renti, nagu seni on teinud Nordica. Või ehitagu kasvõi lendav kasiino.
Arvestades pangandussektorile omast võimet rahamaailmas orienteeruda, võiks olla nende finantseeritud lennunduskompaniile huvitav ülesanne leida kohti graafikujärgsete lendude kahjumi vähendamiseks. Raske töö, tarkade lahenduste ja hea õnne korral suudetaks ehk isegi ääremaal asumisest tingitud kahjumit ära hoida.
Praeguse süsteemi järgi on omanik nime ja näota riik, keda võivad kõik firmas toimetavad tegelased lüpsta või põhja ajada, aga keegi lõpuks ei vastuta. Kui pankade enda raha on turul, ilmuksid lüpsmise järel firma operaatorite uste taha hoopis teistsugused lipsustatud omanikud, kellel on nimi ja nägu ja see nägu oleks väga kuri.
Ent pangandussektoril tasub näha ka kaudsemat kasu. Stabiilselt ja regulaarselt toimivad lennuühendused annavad tõuke majanduskasvuks. Panku huvitab kindlasti võimalus ettevõtluslaenu andmisest. Seda on palju hõlpsam teha, kui nad ise tagavad stabiilise lennuühenduse Tallinnast, mis annab Eesti majanduskeskkonnale vähemalt mingigi kindluse.
Pankadele võib olla meelt mööda kanda ise mingit vastutust ühiskonna toimimise eest, sest sellega saab kasvatada oma ühiskondlikku krediiti. Eriti kui kogu skeem oleks vabatahtlik kokkulepe riigi ja pangandussektori vahel.
See, et pangandussektor doteerib rahvusliku lennukompanii otselendude, võib oma olemuselt olla ka ajutine, näiteks kümme aastat, või kuniks Euroopa Liit töötab riigiabi reeglite lõdvendamise kallal. Lõppkokkuvõttes ei saa Eesti läbi ilma otselendudeta Tallinnast, olgu neid rahastanud riik või pandud kohustus erasektorile. Kui istuv valitsus sellise lükke ära teeks, oleks see nende esimene majanduse elavdamise meede, mida oleme näinud. Võimalus on kandikuga ette antud.


Kontserdikülastaja, ole teadlik! Suurürituste ajal liigub palju võltspileteidEelmise aasta lõpus rabas Eesti popmuusika austajaid teadaanne, et Kanada megatäht The Weeknd esineb tänavu augustis Tallinna lauluväljakul. Mõistagi müüdi kontserdil kärmelt välja. Hiljaks jäänud huvilised otsisid ünne järelturul, kus tegutsevad lisaks liigkasuvõtvatest ärimeestele ka petturid.
„Neid on tegelikult väga palju ja kõige kurvem selle juures ongi see, et inimesed langevad ka sellise täiesti toore võltsimise õnge. Kui on näha, et pilet ei ole kuidagi seotud selle konkreetse sündmusega siis ikkagi ostetakse, makstakse väga suurt raha selle eest,” ütles Live Nation Estonia turundusjuht Ott-Sander Palm.
Kõrge nõudluse puhul on see paratamatus. 12. augustil on lauluväljakule oodata umbes kuuskümmend tuhat inimest ning võib eeldada, et täpselt sama palju on kõrvale jäänud huvilisi. Viimaste tüssamiseks genereerivadki skeemitajad ebaausaks teenimiseks erinevaid ideid.
„Väga palju kasutatakse täna kelmide poolt ära igasuguseid libakontosid, võltspileteid, luuakse erinevaid kodulehekülgi, kus väidetavalt saab osta n-ö siis kontserdipileteid,” ütles Ida-Harju politseijaoskonna patrulltalituse juht Pirko Pärila.
„Süvenega vaadake, millised on pileti peal meiliaadressid, millised kontaktid seal, kust on välja prinditud, millal on välja prinditud. Kui vaadata meiliaadressi, näiteks info, meiliaadressi, kellega ühendust võtta ja kui seal on, ma ei tea poola Tšehhi, USA, Venemaa, mis iganes meiliaadress, siis ilmselgelt see ei ole kuidagi selle konkreetse sündmusega seotud,” lisas Palm.
Politseisse on seni jõudnud üks ametlik võltspiletit puudutav avaldus, kuid Pirko Pärila sõnul ennustatakse kaebuste tõusu kontsertpäeval mil kontrollaparaadid sissepääsude juures pettuse paljastavad.
„Veateateid tühjast ei tule, kui väravas hakkab n-ö punane vilkuma, siis on inimese jaoks pidu läbi. Tal on veel võimalus minna Piletilevi töötaja juurde, et kindluse mõttes üle vaadata ega turvamees ei eksinud. Tehakse selline kiire audit, aga kohapeal kahjuks rohkem mingisugust abiressurssi moodustada ei ole,” ütles turvafirma Meeskond Security juhatuse liige Eigo Sõster.
Pika ninaga jäänute ainsaks lootuseks õiglusele ongi otsida seda politseist. Pettasaanu saab pöörduda oma kodukohajärgsesse politseijaoskonda või esitada politsei koduleheküljel avalduse. Kas ja kui palju võib sellest ka reaalselt abi olla? „Kindlasti aitab, sest kui inimesed teada ei anna, siis me ei saa uurida. Kui inimesed esitavad avalduse, siis me alustame ka uurimise ja selgitame asjaolusid, kes antud libakonto või võltspileti müüs. Selles mõttes tasub alati tulla ja me anname endast parima, et me nad üles leiame, ütles Pärila.
Vaata lähemalt päises olevast videost!


EESTLANE USA KÕRBEST | USAs võimutseb subkultuur, mis mõistab kohut kohtuniketa ja annab alati eluaegse karistuse. Presidendiks võib ikka saada vangis istuv meesIssanda loomaed on suur ja lai. Lisame siia juurde saksa lastekirjaniku Erich Kästneri sõnad „Ainsad inimesed, kes võimule pääsevad, on need, kes seda tahavad“ ja saamegi kokkuvõtte USA ettevalmistustest 2024. aasta presidendivalimisteks. Nii mõnegi ameeriklase silmis on tegemist vaat et maailma ehk siis USA lõpuga.
„Mind isegi ei huvita enam,“ ütles kolleeg. „Lähen stressi pelgalt mõttest, et peame järgmise tola pukki valima.“ Diplomaatilisem Linda sõnas vahele: „No vaatame, mis sest olukorrast saab.“
Praeguse seisuga tundub, et kordumas on 2020. aasta valimised – ringis on jällegi Joe Biden ja Donald Trump. Biden kui istuv president kandideerib ilmselt Demokraatliku Partei esindajana. Ehkki Trump pole ametlikult Vabariiklaste Partei kandidaadiks nimetatud, siis sotsioloogiliste küsitluste järgi on tal praeguse seisuga suurim toetajaskond. Vabariiklaste loodetav esinina, Florida kuberner Ron DeSantis on küsitluste järgi 37 protsenti Trumpist maas.
Kogu poliitiline maastik sekretäridest ja ajakirjanikest suursaadikute ja parteiladvikuni on sellisest asjade käigust hämmastuses. Seda enam, et hetkel on kõikidest võimalikest kandidaatidest parim lootus presidendiks saada Trumpil ja seda hoolimata ametlike süüdistuste virnast, mis on Trumpi vastu esitatud.
Hetkel on kõikidest võimalikest kandidaatidest parim lootus presidendiks saada Trumpil ja seda hoolimata ametlike süüdistuste virnast.
Teravaimad orad on neli süüdistust, mis on otsapidi kohtus. New Yorki osariigi süüdistuse eest äridokumentide võltsimises saab ta ekspertide sõnul ilmselt ainult vastu näppe – ikkagi alles esimest korda.
Peale selle on tal kaelas kolm kriminaalsüüdistust. Näiteks Georgia osariik on Trumpi kohtusse kaevanud valimistesse sekkumise pärast, mis süüdimõistmise korral võib kaasa tuua vangistuse.
Trump on valjuhäälselt selgeks teinud, et tema oma kampaaniat ja kandideerimist ei lõpeta, isegi kui ta süüdi mõistetakse ja vanglasse pannakse. Sama vankumatu on ta toetajaskond. Mis sest, et Trumpi vastu on kokku esitatud 76 ametlikku süüdistust ja lisa on tulemas, pole tema toetus viimase aasta jooksul kraadi võrragi langenud.
Trump on oma valijate lojaalsusest vägagi teadlik. Juba 2016. aasta kampaania ajal ütles ta avalikult: „Võin kellegi 5. avenüül maha lasta, aga ma ei kaotaks ühtegi häält.“
Trumpi kampaania on täies hoos, et temavastased rünnakud ja kohtusüüdistused oma valijate ees isiklikuks kasuks pöörata: „Tegelikkuses nad ei jahi mitte mind, vaid teid kõiki. Olen lihtsalt see mees, kes seisab neil tee peal ees.“ Reitinguid vaadates see plaan toimib.
Võiks arvata, et praegune president Biden on paremas olukorras, aga tuleb välja, et mitte oluliselt.
Tema poeg Hunter Biden võttis altkäemaksu Ukraina ja Vene firmadelt ning valitsustelt. President Biden ütles 2020. aastal selgelt, et „pole oma pojaga kunagi tema äridest rääkinud.“
Nüüd tuleb välja, et vist natuke ikka rääkis. USA seadus ütleb, et kui kodanik kohtus vande all või ülekuulamisel pole, siis võib ta seaduse järgi vabalt valetada. Küsimus on selles, kas Biden ise sai majanduslikku kasu neist altkäemaksudest. Kui vastus on jaatav, siis võivad ka teda karmim karistus ja isegi vangla oodata. Tema oponendid sellele igatahes mängivad, mistõttu Bideni toetus on langenud. Bideni enda reaktsioon süüdistustele on hägune ja sogane, nagu on ka tema silmavaade ja üldine olek.
Olukorrale põnevust ja loomaaiale avarust lisab kolmas kandidaat, kes on end 2024. aasta presidendivalimisteks juba registreerinud. Selleks on pandeemia-ajal laineid löönud Netflixi sarja Tiger King staar Joseph Maldonado-Passage, artistinimega Joe Exotic, kes … [trummipõrin] … on vanglas. Loomapiinamise ja palgamõrvari palkamise katse eest. Võimalik ainult Ameerikas.
See saaks USAs olema ainulaadne ja huvitav olukord, kus kõik kandidaadid on vangis. Olgu, võib-olla mitte kõik, vaid ainult 2/3 kandidaatidest. On see vaid hüpotees või võib ka päriselt juhtuda? Jah, see võib juhtuda, sest see on juba juhtunud. Seadus ei takista vangis olevat kandidaati poliitilist kampaaniat tegemast ja valimistel osalemast, saati siis võitmast.
1920. aastal sai Sotsiaalse Partei kandidaat Eugene V. Debs vangis olles üle miljoni hääle, st 3% kõikidest häältest, mis võib-olla ei tundu palju, aga arvestades, et ta oli süüdimõistetud sotsialist, siis on tegu arvestatava saavutusega.
Debsi süüdistati tegevuses esimese maailmasõja mobilisatsiooni vastu. Nimelt õhutas Debs inimesi sõtta mitte minema, vaid selle vastu hoopis protesteerima. Oma üleskutsete eest mõisteti talle 10-aastane vanglakaristus. Debs pole olnud ainus vangistatud kandidaat, aga tänaseni on ta olnud edukaim. Siiani on rahvas vanglakandidaatidesse suhtunud huumoriga ja kellelegi pole pähegi tulnud, et trellide taga olev kandidaat võiks ka võita.
Tänasel päeval tundub see variant aga reaalne, sest praeguste küsitluste järgi on tugevaim presidendikandidaat Donald Trump ja alles tema järel istuv president Biden, kelledest mõlemad, üks rohkem ja teine vähem, võivad vanglakaristusega lõpetada. Tiigrikunn ehk Joe Exotic on juba türmis.
Trumpi tõenäosus vangi sattuda on suurem kui Bideni oma, aga Trumpi tõenäosus võita on suurem kui see oli 2020, mil ta kogus 46,8% häältest, st üle 74 miljoni inimese hääletas tema poolt. Bideni poolt hääletas üle 81 miljoni. Osariikide katsed vanglas olevatele kandidaatidele vastu seista ilmselt kukuvad läbi, sest neil puudub vastuseisuks seaduslik alus.
USA ülemkohus on öelnud selgesõnaliselt, et põhiseadus määrab selle, kes tohib presidendiks kandideerida. Tingimused on lüheldased ja sirgjoonelised: vähemalt 35-aastane sünnijärgne kodanik, kes on elanud alaliselt USAs vähemalt viimased 14 aastat. Kõik. Osariigid ise tohivad oma valimistel eelnevalt süüdimõistetute suhtes tingimusi seada, aga föderaalsete ametnike üle valitseb põhiseadus.
Reaalsus on muutunud selliseks, et nii valetajast kui rassistist saavad ühtemoodi ühiskonna heidikud eluaegse karistusega.
Kuna seaduslikke meetmeid, mis takistaks kandidaadil kampaaniat teha ja kandideerida ka vanglas istudes, pole, siis mis saab, kui Trump tõesti võidab, olles samaaegselt kongis? Ilmselt üritab ta endale föderaalsete süüdistuse suhtes kohemaid armu anda. Seda lubas teha ka Debs niipea, kui on valimised võitnud. See taktika sobib juhul, kui tegemist on föderaalse süüdistusega. Kui aga karistus on määratud osariigi süüdistuse tagajärjel, siis presidendil armuandmise võimu pole.
Kui armuandmine ei õnnestu, siis saab ta presidendina siiski jätkata, sest õigusteadlaste hinnangul saavad presidendiametiga kaasnevad kohustused olema olulisemad kui karistuse kandmine ja viimane peab ootama aega, mil Trump enam ametis pole.
Ehkki Debs ja Trump oleks justkui poliitilised oponendid, on neil nii mõndagi ühist. Nad pole kumbki karjääripoliitikud. Nagu omal ajal Debs, nii on ka Trump autsaider ja isiklikus sõjas meediaga. Neid mõlemaid vaadatakse kui opositsiooni poliitilisi märtreid. Lääne poliitikas on pateetikal oluline roll ja märter sobib pateetilisse narratiivi imehästi.
Kuna Trumpi toetajad näevad temavastastes ametlikes süüdistustes nõiajahti, siis hääletavad nad tema poolt hoolimata sellest, milline karistus talle määratakse. Rolli mängivad siinkohal ka kaasaegsed kultuur-sotsiaalsed liikumised.
Arvestatav osa demokraatide toetajatest on tulihingelised tühistamiskultuuri esindajad. Tühistamiskultuuris puudub aga andestamine. Vastupidi, andestus on ses kultuuris võrdne ebaeetilise, ebameeldiva või lausa kriminaalse käitumise aktsepteerimise või isegi heakskiitmisega.
USAs on tekkinud jõuliselt domineeriv subkultuur, mis haarab suurt osa ühiskonnast ja mis riigis, mille juriidiliseks alustalaks on põhimõte, et oled süütu seni, mil kohtusüsteem sind süüdi mõistab, mõistab kohut kohtuniketa, andes alati eluaegse karistuse.
Reaalsus on muutunud selliseks, et nii valetajast kui rassistist saavad ühtemoodi ühiskonna heidikud eluaegse karistusega. Seega Bidenile nad valetamise eest andeks ei anna. Aga nagu ütlesin, siis ainult osa ameeriklastest vaatavad maailma läbi tühistamiskultuuri prillide.
Tühistamiskultuuri tasakaalustamiseks ajab jõuliselt juuri nn jätku-kultuur, mille liikmed elavad eelmise sajandi väärtuste ja normide järgi – jätkame, mis on kunagi olnud ja ärgem muutkem midagi. Make America Great Again ehk MAGA ehk lihtsas keeles need, kes on sotsiaalses arengus MAGAma jäänud.
Tühistamiskultuuri tasakaalustamiseks ajab jõuliselt juuri nn jätku-kultuur, mille liikmed elavad eelmise sajandi väärtuste ja normide järgi.
Jätku-kultuurlased annavad mõjukale ja võimukale valgenahalisele mehele kõik andeks. See on seltskond, kes jätkuvalt toetab Trumpi, sest mis see pisike vanglakaristus ühele mehele ära ei ole. Seda enam, et karistus on määratud meie kangelasele „nõiajahi“ järel.
Sest kõigest poleks lugu, kui tegemist oleks võrdväärse partnerlusega Trumpi ja ta valijate vahel. Karl Marx märkis tabavalt, et „poliitikas võib teatud eesmärgi nimel ühineda kasvõi kuradi endaga, peab vaid olema kindel, et sina teed kahju kuradile, mitte kurat sulle.“
Presidendivalimisteni on aega üle aasta. Kes ka ei võidaks, siis ajalugu on õpetanud, et ameeriklased peaks oma soosikuid hoolega valima, sest kord juba valitud „kuradist“ nad jõu poolest üle ei käi.