BMW rullus üle katuse8. oktoobri varahommikul kaotas sõiduauto BMW 18aastane juht Narva-Jõesuus Sinimäe alevikus Tallinna-Narva maantee 190. kilomeetril sõiduki üle kontrolli ning sõitis teelt välja. Sõiduk paiskus mitu korda üle katuse ning jäi katusele pidama.Kiviõlis rünnati tänaval meest
6. oktoobril teatati politseile, et Kiviõlis Metsa tänava kaupluse juures lõi seni tuvastamata mees 39aastast meest.
7. oktoobril tuli teade, et Narvas asuvas meelelahutusasutuses löödi 42aastast meest.
Juhtumite täpsemad asjaolud selgitab politsei kriminaalmenetluses.
Eakas naine saatis kelmidele suure summa sularaha
Politseisse pöördus Kohtla-Järvel elav eakas naine, kellele oli helistanud end politseiametnikuna esitlenud naine. Kelm ühendas eaka naise väidetava pangatöötajaga, kes palus naisel oma kontolt raha välja võtta ja see Omnivaga posti panna, mida naine ka tegi. Paar päeva hiljem pidi naine uuesti raha välja võtma ja selle kelmidele saatma. Tekitatud kahju on 19 500 eurot.
Alutagusel põrkas sõiduk kitsega kokku
Läinud reede õhtul juhtus Alutaguse vallas Sõrumäe külas avarii, kus kitsele otsa sõitnud mikrobuss sõitis teelt välja ja maandus katusele. Sõidukist lekkis kütust, juht sai masinast ise välja. Päästjad eemaldasid süttimisohu ja kogusid paagist välja voolanud kütuse kokku.


Kas peaminister suudab tulla tsüklist välja?VÕIM JA JULGEOLEKIdavedude skandaali jätkualgatuste (Arvo Halliku rahaline nõue Eesti Päevalehe arvamusartikli autori Valdar Parve vastu, endise riigipea Kersti Kaljulaidi ja Alexela seoste päevakorda tõstmine peaminister Kaja Kallase poolt) puhul ei ole kõrvalt jälgides võimalik aru saada, kas peaministri pere ja tema toetajad soovivad nende käikudega kogu senist skandaali ähmastada või on tegemist lihtsalt kahe inimese emotsiooniotsustega.Ajakirjanikud, kes peaministriga viimasel ajal suhelnud on, räägivad tema emotsionaalse seisundi mõnevõrra suuremast haprusest varasemaga võrreldes ning sellest, et peaminister peab end ebaõigluse ohvriks ja üritab süüd laiendada.Nagu tänases Fookuse põhiloos kirjeldan, on idavedude skandaalis märgata dünaamika muutust, Kallase toetajad on meediakriitiliste avaldustega eetrisse tulnud. Kas ja kui koordineeritud on see tegevus, jäägu iga lugeja enda otsustada. Poliitilised PR-kampaaniad on tavapärane ja täiesti legitiimne nähtus demokraatias, nagu on legitiimne ka see, et toetajad ühinevad poliitikute meediakriitiliste avaldustega ning ajakirjandus kaardistab ja analüüsib selliseid kampaaniaid. Iseasi, kas oravate meediakriitika näol on tegemist sisulise kriitika või meediavastaste emotsioonide vahtulöömise kampaaniaga, milletaolisi on varem korraldanud EKRE ja Keskerakond.Kallaste süüdistused jäävad poolikuksPeaministri ja toetajate meediakriitika on olnud pigem üldsõnaline, vahel teevad nii peaminister Kaja Kallas ise kui tema isa Siim Kallas mõne raske süüdistuse esitamiseks poolikuid avaldusi, mida pole võimalik hageda nõnda, nagu Arvo Hallik hages Eesti Päevalehe kaasautori väidet. President Alar Karis, keda Siim Kallas 5. oktoobri Maalehes süüdistab umbmääraselt valetamises, oleks taolise väite hagemisega raskustes, sest sellel justkui polegi sisu, on ainult hinnang, mis on justkui igaks juhuks lendu lastud. Sellised poolikud, aga rasked süüdistused, mida ka Kaja Kallas on varem president Alar Karise kantselei suhtes lendu lasknud, on tehniliselt võttes laim, kuni nende tõestuseks pole esitatud tõendeid või moodustatud täislauset, mis sisaldaks ka infot selle kohta, milles president avalikkust eksitas.SALKi juhi Tarmo Jüristo avaldused 29. septembri intervjuus Eesti Päevalehele, kus üks Eesti mõjukamaid liberaale õigustab Halliku meediahagi, tuletavad meelde, et SALK pole ainult maailmavaateline ühendus, vaid ka suhtekorraldusrakuke ja nn political action committee (PAC). Just selline, nagu neid leidub Ameerika Ühendriikide poliitikas. PACid tegelevad oma klientidele toetuse korjamise ja hoidmisega ning Jüristo mõtted Eesti Päevalehele polnudki niivõrd seotud liberaalse maailmavaatega. SAPTK ja SALKi tuleku järel ongi Eesti poliitika muutunud ameerikalikumaks.Eiki Nestor (SDE) on öelnud, et riigikogus räägib poliitik alati rahvaga. Peaminister unustas selle ja läks korruptsioonivastase erikomisjoni ette selgitusi andma ilma asjakohase ettevalmistuseta. Ta ei teadnud oma mehe firmaga 350 000-eurose laenulepingu sõlmimise aega, küll aga olid tal kaasas tsitaadid küsimuste esitaja ründamiseks. Viimases Vikerraadio saates «Stuudios on peaminister» oli samamoodi - riigieelarve strateegiat peaministril kaasas ei olnud, küll aga olid jutupunktid Kersti Kaljulaidi Alexela-sidemetest, mida Kallas esitas vastuseks üldse ühele teisele küsimusele.Sisuline kriitika on alati teretulnudValitsusjuht läks nii komisjonis kui ka raadiosaates küsijaile suu pihta lööma, aga ei andnud endale aru, et vaatamata talle ebameeldivatele pärijatele ja pinnijatele ootas vastuseid siiski Eesti rahvas. Kaja Kallas on ka nende inimeste peaminister, kes Reformierakonda ei toeta, ka pole ta ainus võimalik Reformierakonna juht. Kallase kui isiku toetuseta jätmine ei tähendaks liberalismi reetmist, vaid lihtsalt verevahetust Reformierakonna juhtkonnas. Praegu üritatakse avalikkust veenda, et üks võrdub teisega.Skandaalina pole idavedude skandaal midagi erilist, Tartu Ülikooli ajakirjandusprofessor Halliki Harro-Loit ütleb, et tegemist on tüüpilise meediaskandaaliga: on moraalne konflikt, tähelepanu püsib nädalaid, kõnelejaid ja teemaga nii otse kui ka kaudselt seotud aspekte koguneb järjest enam. Tema sõnul ongi sellise skandaali puhul probleemiks teemaga väga kaudselt seotud emotsionaalsed avaldused, mis skandaali pikendavad. Ka ajakirjandus peab endalt küsima, ega skandaali ajal jää mingid muud olulised teemad kajastamata.Kallase meediakriitiliste avalduste eripära on nende informaalsus ja rabedus, samuti selle arusaama peegeldamata jätmine, et nii riigikogu liikmete kui ka ajakirjanike küsimuste taga on paljude Eesti inimeste infovajadus. Kui neile ootustele vastatakse umbmääraste süüdistuste esitamisega, võib see olla viide sellele, et peaminister ei näe ajakirjanduse taga avalikkust.Skandaal pole kuue nädala vältel vaibunud, vaid on jätkunud suuresti tänu Kallase ja tema pereliikmete initsiatiivile. See asjaolu näitab, kui reageeriv on peaministri kommunikatsioonimuster ja kui raske on sellisel viisil end suuremat sorti meediaskandaalist välja murda. Mis aga puudutab ajakirjanduskriitikat, siis ajakirjandust tulebki kritiseerida. Kogu aeg. Täislausetega ja sisuliselt."Peaminister ei näe ajakirjanduse taga avalikkust ega poliitilise konkurendi pooldajate taga rahvast."Peaminister Kaja Kallas nentis pärast hiljuti toimunud Reformierakonna volikogu istungit, et ootas volikogu liikmetelt märksa suuremat huvi idavedude skandaali vastu.MEELIS OIDSALU, toimetaja


Maks soosib kergeid ja puhtaid: „Kas linnas peab sõitma CRVga?“2025. aastast kehtestatakse Eestis automaks. Uue maksu konstrueerimisel on prioriteet autostumise pidurdamine ja inimeste nügimine keskkonnasõbralikumate sõidukite poole.Esmaspäevasel pressikonverentsil tutvustasid rahandusminister Mart Võrklaev ja rahandusministeeriumi fiskaalpoliitika osakonna analüütik Madis Aben mootorsõidukimaksu seaduse eelnõud. Uue maksu esimese täisaasta eelarvemõjuks hinnatakse 230 miljonit eurot ning sellega loodetakse võrreldes 2021. aastaga pidurdada autostumist üks kuni kolm protsenti.Automaks hakkab koosnema kahest osast - registreerimistasust ja aastamaksust. Esimese maksab sõiduki esmaregistreerija. Võrklaev täpsustab, et registreerimistasu ei ole otseselt maks: raha kogub transpordiamet.Aastamaksu kogub maksu- ja tolliamet ning see tuleb tasuda kord aastas 1. oktoobriks. Kui sõiduk esmaregistreeritakse jooksva aasta 1. augustiks, on maksetähtaeg 31. märts. Aastamaksu tasub sõiduki kasutaja, seda võetakse ka mootorrataste ja ATVde eest.Võrklaev rõhutab, et registreerimistasu on loodud soosima väiksema CO2 heitmega sõiduki kasuks otsustamist. Näiteks on 2019. aasta Porsche Cayenne'i aastamaks 1064 eurot ja registreerimistasu 16 565 eurot. Sama aasta Škoda Octavia eest tuleb tasuda vastavalt 50 ja 885 eurot ning 2021. aasta Nissan Leafi puhul 50 ja 300 eurot. Tesla Model 3 omanik pääseb Leafiga sarnase maksuga.Kaubikutest on 2010. aasta Citroën Berlingo aastamaks 179 eurot ning registreerimistasu 1790 eurot. Kümme aastat uuema Berlingo eest kasseeritakse aga vastavalt 50 ja 500 eurot. Citroën Jumperi eest, mis paiskab õhku 235 grammi CO2 kilomeetrile, on aastamaks 143 ja registreerimistasu 1430 eurot.Maksust on vabastatud alarmsõidukid, välja arvatud ministrite, presidendi jt kasutuses olevad autod. Samuti puuetega inimeste transpordiks kohaldatud sõidukid.Esmane müük on veel maksutaSuurim muudatus algse plaaniga võrreldes on, et registreerimistasu tuleb maksta üksnes sõiduki Eestis esmaregistreerimisel. Maksu alt jäävad välja Eesti-sisesed müügitehingud, millega loodetakse motiveerida inimesi vanast ja saastavast sõidukist loobuma.„Kes soovib auto vahetada pisut uuema ja säästlikuma vastu, saab seda teha ilma kaasneva registreerimistasuta,“ kinnitab Võrklaev. Samas on uute autode soetamisel registreerimistasu kujundatud nii, et teatud CO2 näidust ja massist alates kasvab see hüppeliselt.Sisepõlemismootoriga autode täismassi piir on seatud 2000, elektriautodel 2400 kilo peale. Iga järgmine kilo maksustatakse 0,4 euroga kuni summani 400 eurot. Võrklaev rõhutab, et piir ei lähtu luksusautodest, vaid sõiduki mõjust teedele ja keskkonnale. „Kas linnas peab tingimata sõitma CRV-ga?“ küsib minister.Samas lähevad maksu alla ka hübriidautod. „Kui CO2 heide on alla 118 g/km, siis midagi juurde ei tule, loevad vaid baasosa ja mass,“ selgitab Madis Aben.Minister möönab, et sõidukipargi uuendamine on pikk protsess ja kõik ei suuda kohe uut ja säästlikumat autot soetada. Seetõttu väheneb vähemalt viis aastat vanade sõidukite maks auto vanuse kasvades. „Sellega soosime olemasolevate sõidukite lõpuni kasutamist, mis on nii majanduslikult kui keskkonnaalaselt mõistlik.“Võrklaev lisab, et see aitab kaudselt võtta arvesse ka inimeste maksevõimet, sõltumata sellest, kas keegi elab maal või linnas. „Samas on siin jätkuvalt sees tugev keskkonna element, ehk säästliku vanema auto omamine on soodsam, kui suurte heitmete ja massiga sõiduki omamine. Seega annab see võimaluse ka kasutatud autode seas säästlikum valida.”Hübriidautod maksu allaAastamaksu aluseks on baasosa, sõiduautode puhul lisanduvad teatud piirmääradest alates CO2 heitme osa ja massiosa, kaubikute puhul massiosa ei lisandu. Kui heitmenäit puudub, leitakse see asendusvalemiga. Kaubikute asendusvalemis massiosa puudub. Elektrisõidukite puhul rakendub vaid baasosa ja raskemate sõidukite puhul massiosa. Üksnes aastamaksu saavad kaela mootorrattad, ATVd ja UTVd, maksumäärad sõltuvad mootori töömahust.Automaks peaks lahendama ka kasutult seisvate romude probleemi: aastamaks motiveerib neid utiliseerima. Fantoomautodest vabanemine proovitakse teha võimalikult lihtsaks.Kollektsionääridele aga erandit ei tehta. Baasosa 50 eurot rakendub kõigile autodele, mis on üle 20 aasta vanad ning seda tuleb maksta ka hobiauto eest. Erandeid ei tehta, sest muidu ei lahenda maks romude probleemi. „Siis inimene mõtleb, kas on vajalik seda vana autot hoida või on mõistlikum viia see romulasse,“ selgitab minister.Antakse aega uus auto ostaEelnõu tutvustamisele järgneb kolm nädalat arutelu aega. Novembri lõpuks on plaanis eelnõu riigikokku saata ja tuleva aasta alguseks vastu võtta. Minister lisab, et kui eelnõu seaduseks saab, teeb maksuamet kindlasti ka maksukalkulaatorid, et inimesed saaksid ette arvutada, kui palju neil maksma tuleb hakata. „Vajadusel jõuab oma autopargis veel muudatusi teha, et 2025 alguseks oleks asi selge ja mugav.“Praeguse kava järgi jõustub mootorsõidukimaks 2025. aasta algusest. „Et vältida rapsimist ja olla ühiskonnas etteaimatav,“ nagu ütles Võrklaev. Peatatud kandega sõidukitele hakkab maks kehtima aasta hiljem ehk 2026. aastast, et oleks piisavalt aega romud ja fantoomsõidukid registrist kustutada. Selleks vajalike lahendustega tuleb välja kliimaministeerium.Maksust kõrvale hiilida pole võimalik. „Transpordiametis ei saa sõidukit arvele võtta, kui registreerimistasu ära ei maksa,“ selgitab Võrklaev. Teade maksu kohta tuleb 15. veebruariks ning seda saab tasuda 1. oktoobrini. „Kõige lähedasem on siin analoogia maamaksuga.“Maksu- ja tolliameti kogutava aastamaksu puhul käitutakse nagu teistegi maksuvõlgadega. „Kui maks jääb tasumata, rakenduvad viivistasud ning seda nõutakse välja nagu iga teist maksuvõlga,” ütleb minister ning lubab, et tasumata maksu korral autot kelleltki ära võtma ei hakata.Maria Kilk LÄHEB MAKSU ALLA: 2025. aastast tuleb kõigi nende autode eest riigile aastamaksu tasuda.Maria Kilk VANU PASSATEID EI OHUSTA: Vähemalt viis aastat vanade sõidukite maks väheneb auto vanuse kasvades.LIINA HALLIK


Ida-Viru poliitika on eluohtlik? Kohtla-Järve abimeeril löödi silm siniseksLaupäeval, 7. oktoobril tungis tundmatu mees kallale Kohtla-Järve abilinnapeale Erik Setškovile. Kas elanikud on linnavalitsejate peale juba nii verised, et viimaste turvalisus on ohus?Erik Setškov räägib et oli parasjagu kaardistamas tormikahjustusi Järve linnaosas. See oli tema enda initsiatiiv, sest abilinnapea peab elanike turvalisust väga tähtsaks. Puu kukkus Ehitajate tänaval ühele kinnistule ning Setškov pildistas seda, et anda ametnikele signaal: sellega tuleb kiiresti tegeleda.Ootamatult ilmus tema juurde tundmatu mees ning lõi Setškovi mitu korda näkku. Umbes viie minuti pärast helistas abilinnapea häirekeskusse. Mees viidi haiglasse kontrolli, kuid järgmise päeva õhtul oli Setškov taas linna peal tööülesandeid täitmas.Nägu paistes, silm sinineRaskeid vigastusi tal õnneks pole: nägu on kergelt paistes, silm sinine ja kahest hambast killud väljas. Siiski tekib küsimus, miks peaks keegi teda ründama.Setškov ütleb, et kindlasti pole see rünnak poliitiliselt motiveeritud, kuigi algas pisut poliitilise sõimuga. Siiski tunnistab ta, et vastasseis kohaliku võimu ja värske linnavalitsuse vahel on üsna terav.„Kõik neid kaheksa kuud, mil oleme ametis olnud, oleme kogu aeg peksa saanud erinevatel poliitilistel teemadel. Võib-olla ühel hetkel inimestel tekibki selline kuvand,“ ütleb ta. Mees sõimas Setškovi Ossipenko käsilaseks. Mida see tähendada võiks?„Kahjuks kuuleb seda mõnikord ka sõbralikes keskkondades. Võib-olla ei jõudnud me veel seda endist poliitilist kultuuri täiesti välja juurida.“Abilinnapea ütleb, et sotsiaalmeedias on umbes viiskuus inimest, keda kõik juba teavad ja kes valimatult sõimavad nii linnapead kui ka teisi linnavalitsuse liikmeid. „Kahjuks tõmmatakse sellega ka tavainimesi kaasa. Meie vastasleerile lihtsalt ei meeldi, et noored tulid ja teevad asja südamega. Teed - ja saad kriitikat. Ei tee - saad ikka. See kriitika on täiesti valimatu.“Kohtla-Järve linnapea Virve Linder tegi rünnakust sotsiaalmeediasse postituse. Ta kirjutas: „Terve selle aja, mil olen olnud Kohtla-Järve linnapea, on teatud seltskond „poliitilisi konkurente“ ja „kodanikuaktiviste“ sotsiaalmeedias mind väsimatult rünnanud. Kõigi nende rünnakute läbivaks teemaks on olnud küsimus „Kes on süüdi?“Setškov sõnab, et nii talle kui ka linnapeale on tulnud pärast postitust hulgaliselt toetusavaldusi. „Mulle on helistatud ja küsitud, kas kõik on ikka korras. Väljendati meile toetust. Lihtsalt oleme noor linnavalitsus ja võtab aega, kuni me murrame need müüdid - näitame, et saab ka teistmoodi,“ viitab ta endistele omavalitsusega seotud korruptsiooniskandaalidele. Abilinnapea ütleb, et opositsioon süüdistab uut linnavalitsust eelmise linnavalitsuse tegemata töös. „Ma ütleks sel puhul, et võib-olla peaksid nad peeglisse vaatama.“Kui Setškov Kohtla-Järve linnavalitsuse ees Õhtulehega räägib, tuleb tema juurde üks eakam proua ja pärib, ega ta selles majas ei tööta. Setškov noogutab ja küsib, mis mureks. Proua räägib kümmekond minutit, et tema naabri kinnistul on üks ohtlik puu, mis tuleks kindlasti maha võtta. Abilinnapea pärib, mis aadressil see asub, saadab alluvatele sõnumi ning rahustab prouat, et probleemiga tegeletakse ja ametnik on juba teel. Proua tänab ja lahkub. Tundub nagu ideaalse linnavalitsuse idüll - ei ütleks, et Setškovi siin vihatakse.Mida arvavad asjast aga kohalikud?Poe kassapidaja Marina, kellele uus linnavalitsus väga meeldib, on rünnaku pärast kurb. „Kindlasti on see parem kui see, mis enne oli.“ Talle meeldib, et inimesed on noored, hakkajad ja suhtlevad tihti kodanikega. Eriti vaimustuses on ta linnapeast Virve Linderist. „Ta on nii tore naine! Väga sõbralik, inimlik ja südamlik. Ta on väga lihtne ja suhtleb tavainimestega. Ja vahet pole, mis keeles - tema räägib nii eesti kui ka vene keelt. Minu suhtes on ta alati tähelepanelik ja viisakas olnud,“ räägib Marina emotsionaalselt.Linnavalitsus istugu parem kodus?Tatjana kinnitusel pole üldse tavaline, et Kohtla-Järvel niimoodi inimest rünnatakse. Tema asjaga kursis pole, sest ta ei jälgi väga poliitikat. Küll aga ei ütleks ta, et inimesed siin jubedalt linnavalitsust vihkaksid.Andrei ütleb, et ilmselt on inimesed kurjad, sest tööd ei ole ja elu on väga raske. Lisaks võetakse tema sõnul paljudel ära puudetoetus. Andrei ise töötas enne ühes tehases, aga kui see kinni pandi, jäi ta töötuks. Tehaste sulgemine on tema jaoks endiselt tundlik teema. „Ma ei usu, et siin asjad lähevad paremaks. Iga aastaga läheb aina hullemaks!“ sõnab ta. Tema sõnul on linnas küll olnud kakluseid, kuid rünnakust poliitikute vastu kuuleb ta esimest korda.Irina arvates kõndis abilinnapea ilmselt valel ajal ja vales kohas. „Parem on kodus istuda!“ sõnab ta. Ta ei tea, et Setškov tegi õhtul linnas hoopis elanike heaks tööd. „Teate, see linnavalitsus - mida head sellest arvata? Nad on veel täiesti lapsed ju! Noored inimesed, mida nemad valitsemisest üldse teavad?“ küsib ta.Galina oli rünnaku ajal linnas ja ütleb, et midagi tavapäratut ei märganud. „Tänav oli täiesti tühi. Ma esimest korda kuulen, et siin võib midagi sellist juhtuda.“ Ta ei arva, et linnavalitsust siin vihataks - pigem hoiavad inimesed poliitikast eemale.Aldo Luud VEIDRAD SEOSED: Abilinnapea Erik Setškov kulub Reformierakonda, kuid teda nimetati Ossipenko käsilaseks.Kohalik kassapidaja Marina.Endine tehase töötaja Andrei.Õunamüüja Galina.ANGELINA LON


Ülle Madise: ka korraliku inimese andmed on varandus ja relvAndmed on varandus, ometi laseme ise ja lasevad ka riigid selle vara tasuta ära võtta. Kuhu, milleks ja kuidas, me tegelikult ei tea.
“Kas jooksmiseks on vaja kella?” küsis algaja jooksja ajakirja Runner’s World veerul. “Ei, jalgadest piisab!” vastas treener.
Ometi hoiame liikumise, hingamise, pulsi, asukoha ja muu jälgijat nii ööl kui päeval töös. Mina ka. Homo sapiens ostab kalli kella, ja siis laseb enda andmeid veel tasuta edasi müüa!!! Kuigi mõnede meelest peavadki rumal ja raha ruttu lahku minema, tuleb tõsisemalt kõneledes küsida: kas peaks inimesele tema andmete kasutamise eest maksma? Veelgi parem oleks andmepüük ja -müük maksustada, tulu läheks kodakondsusjärgse riigi kassasse. Väike määr, lai maksubaas – kõige arukam maksustamisviis. Õiglane ka.
Andmed on varandus, ometi laseme ise ja lasevad ka riigid selle vara tasuta ära võtta. Kuhu, milleks ja kuidas, me tegelikult ei tea. Euroopa Liidu andmekaitsemäärus ses asjas suurt ei aita, nõusolekuväsimust tunnevad meist kõik. Enamik meist ei loe, milliste oma õiguste piirangutega ta õigupoolest nõustub. Kas kõik ikka teavad näiteks profileerimisteenustest, mida OSINT-platvormid avaandmete alusel müüvad? Seejuures mitte odavalt.
Andmete omaniku ehk sinu ja minu õiguste tagamine ning infoühiskonda sobivad andmekasutuse maksustamise viisid nõuavad rahvusvahelist kokkulepet. Senistele kasusaajatele see kahtlemata ei meeldi.
Võimalik, et rahvusvaheliselt peaks piirama arvutusvõimsuse ühtedesse kätesse kogunemist. Kui kvantarvutid tööle hakkavad ning andmekogude, salasõnade ja krüpteeritud materjali lahti murdmine senisest hõlpsamaks muutub, on tagajärgedega juba hilja tegeleda. Eks sama lugu ole ühe või paari tehnoloogiahiiu kätte koguneva inimsuhtluse, sh erakirjade, andmepilvede sisu ja muuga, mille najal tehisintellekti treenitakse.
Eesti põhiseadust tuleks mu meelest mõista nii, et tehnoloogia arenguga lausa peame hoogsalt kaasas käima ja selle Eesti kasuks pöörama. Meil on väike ja tark rahvas, suudame enamat ja kiiremini kui paljud teised. Samal ajal – ja väga õigesti – takistab Põhiseadus läbimõtlematut õhinat, millest võib tekkida suur ja vahel pöördumatu kahju. Näiteks ei tohi lubada meie terviseandmete ehk digiloo sisu müüki välismaale. Neid andmeid tuleb inimese hüvanguks kasutada, ent seda tuleb ja saab teha siin, Eestis. Andmed peavad jääma meie omaks.
Niisiis ei saa heaks kiita ei soovi keerata areng lukku ja keelata e-valitsemine, e-hääletamine, personaalne riik; ega ka rakendada andmeid, roboteid ja tehnoloogiat kõikjal, kus võimalik, arutu muretusega ja silmad kinni, saagu mis saab!
Täitsa tõsimeeli peeti plaani siduda kõigi riigi- ja omavalitsusasutuste ning erakaamerate pilt kokku. Euroopa Parlament näitas sellele küll punast tuld, ent riskide demagoogiline pisendamine tegi nõutuks. Väideti koguni, et kõikide pidevale jälgimisele pole alternatiivi, sest muidu läheb Hiina meist arengus ette! Samasugune kõhedustunne tekkis Rahvastikuregistri andmete kuritarvitamise arutelu ajal, kui öeldi, et pole ju hullu, sest “korralikul inimesel pole midagi karta!” ning et “eraettevõtjad koguvad meie kohta nagunii palju infot!”.
Sellise suhtumisega ei saa põhimõtteliselt nõustuda. Põhiõiguste kaitsmisest ja õigusriiklusest loobumine ei ole mitte ainult vormiliselt lubamatu, vaid ka sisuliselt ohtlik. Ka neile, kes end “korralikuks inimeseks” arvavad.
Riik kogub andmeid sunniga, karistuse ähvardusel. Ettevõtjaid on palju, klient saab üldjuhul konkurendi juurde üle minna ja ettevõtja käsutuses pole üleriigilist sunniaparaati. Riigi eest aga pääsu ei ole. Seda enam tuleb mõista vahet riigi ja eraettevõtte kätte usaldatud andmete kaitsel ja kasutamisel.
Me lihtsalt pole geneetiliselt paremad neist inimestest, kes elavad autokraatsete valitsejate meelevallas meist kiviviske kaugusel. Vihane või ära hirmutatud avalikkus kipub põhiõiguste kaitse unustama. Selle asemel ollakse valmis leppima näiliselt heade ja justkui lihtsate, ent olemuslikult kurjade lahendustega. Ühiskonna totaalne lõhestatus ja põhiseadusliku korra ründamine pole enam haruldased. Muidugi tasub anda oma parim, et iga inimese õigusi ja vabadusi ning vastutust austav demokraatlik õigusriik jääks püsima ja tugevneks taas, ent paraku on tark arvestada võimalusega, et ees on raskemad ajad. Ideed, mille elluviimiseks on vaja inimeste tahe allutada, on liikvel.
Juba võib märgata näiteks kliimamuutustega võitlejaid, kes ütlevad otse, et õigusriik ega demokraatia ei sobi olukorra tõsiduse mõistmiseks, vaja on võtta kõigi inimeste elutegevus keskse kontrolli alla, hakata seda sunnijõul piirama. Näiteks sotsiaalse ökokrediidi vahendamise platvormide või digiraha abil. Ka soov julgeoleku ja turvalisuse tagamiseks kogu aeg kõigil silma peal hoida on tajutav. Põhiseadus ei luba üht väärtust teistest automaatselt ülemaks lugeda. Olgu kaitsta tarvis tervist või julgeolekut, ikka tuleb leida paras tasakaal privaatsuse, tegutsemisvabaduse ja poliitiliste vabaduste ning piirangute vahel.
Riigi sunniga saab paraku ärahirmutatud rahva enamuse aplausi saatel vaba ühiskonna likvideerida, rünnata poliitilisi oponente, teisitimõtlejaid või lihtsalt “valesti” arvajaid. Koroonapandeemia ajal päästis just erafirmade vastuseis meid räigest inimõiguste rikkumisest, kui riik soovis hakata reaalajas isikustatult jälgima mobiiltelefonide liikumist (vt nt Dan Bogdanovi artikkel).
On viiteid, et nõukoguliku jälgimisühiskonna taagast puutumata nooremad põlvkonnad ei väärtusta privaatsust nii palju kui eelkäijad. Kaasajal vist ei loeta laialdaselt ka häid romaane, mis inimhinge tumedust ja võimu korrumpeerivat olemust ajaloo aineil paljastavad. Ega võimu jagamine, tasakaalustamine ja piiramine pole mingi iseenesestmõistetavus. Inimõigustele ja inimõigusi kaitsvatele süsteemidele tuleb kogu aeg tähelepanu pöörata. Seejuures eriti hoolsalt jälgida, et riik ei saaks õigust ega võimalust kõiki inimesi pidevalt jälgima hakata. Kui tehniline võimalus on, siis tehakse see ka ära. Varem või hiljem, sest valimistel, nagu tavatsetakse öelda, on tagajärjed.
Enda andmete vabatahtliku ja järelemõtlemata jagamisega ohustab inimene eelkõige iseennast. Keskne riiklik jälgimisvõimekus ohustab lisaks sellele ka demokraatlikku riigikorraldust.
Tõsi, turvalisuse ettekäändega, täpsemalt küll illusiooniga turvalisemast keskkonnast, saab paljusid köita. Seejuures lubada, et jälgimisvõimalusi kunagi ei kuritarvitata. Sellesse lõksu ei lähe keegi, kes ajaloost, inimhingest ja -ühiskonnast piisavalt teab.
Kas meile tegelikult ikka sobib, et kogu avalik ruum on kellegi püsikaamera vaateväljas? Sh metsaalune ja üksildased rannad? Vaevalt, et inimpsüühika on muutunud ja me ei vajagi enam võimalust tagasi tõmbuda, omaette olla; et meil ei ole enam omaenda salajast “inimese kapikest”, millest kirjutab Viivi Luik oma samanimelises essees.
Muidugi saab ja tuleb andmeid inimeste endi ja Eesti heaks kasutada. Minu meelest oleks tark alustada inimeste andmete uute kasutusviiside üle arutamist ajurünnakust küsimuses, kuidas uuendust kuritarvitada saab. Seejärel tuleb riskid maandada või teadmiseks võtta ja kaaluda neid saadava kasuga. Uute tehnoloogiate ja ka vanade (nt droonides, kaamerates jne pole ju enam midagi uut) kasutuselevõtul või sümbioossel kasutamisel tuleb alati analüüsida nende mõju inimese põhiõigustele ja -vabadustele. Kui ohte on, siis tuleb kaaluda, kas saab ka teisiti. Kui ei saa, siis tagada õiguste ja andmete kaitse.
Unustada ei tohi avatust ja läbipaistvust. Kohati ja kardetavasti teadlikult varjatakse, milliseid andmeid kogutakse, kuidas neid päriselt kasutatakse, millal loob nende andmete pinnalt järeldusi ja uut infot tehisintellekt.
Siiani on tehnoloogia arengumootoriks olnud eelkõige majandus: kuidas hoida kulusid kokku, teenida suuremat kasumit. See mõtteviis ajab juuri ka riigivalitsemisse. Privaatsus ja üldse inimõigused kipuvad seejuures tagaplaanile jääma. Sest need arendused on ju mugavad, huvitavad ja meelelahutuslikud pealegi. Täpselt nagu aktiivsusmonitor me randmel. Kuidas aga inimõigused ja meist igaühe kasu eraldi ning ühiskonna oma tervikuna kesksele kohale saada, on küsimus, mille kallal tasub pead murda. Kui välja mõtleme, saaks Eesti selleski olla eeskujuks kogu maailmale.
Artikli aluseks on Andmekaitse Liidu konverentsi ettekanne 5. oktoobril 2023.


"Kui midagi tundub kahtlane, siis ta seda ongi!“Läinud nädala jooksul registreeriti Saaremaal kolm kuritegu, mis kõik olid seotud kelmuste ohvriks langemisega ning inimesed jäid ilma suurematest summadest.„Tuletame meelde, et kui midagi tundub kahtlane, siis ta seda ongi!“ ütles Kuressaare politseijaoskonna piirkonnagrupi juht Minna Raun.
Igapäeva toimingutes pangas, ülekandeid tehes, investeerimisega tegelemist alustades ja ostan-müün-vahetan keskkondades, palub politsei olla äärmiselt ettevaatlik.
Kontrollida tuleks omalt poolt enne ülekannete tegemist mitu korda üle, kas tegemist on ikka usaldusväärse isiku või ettevõttega.
Eelmisel nädalal registreeris politsei ka kolm lähisuhtevägivalla juhtumit.


Ministeerium kahtlustab osa Ida-Viru koole lisapalga õngitsemises õpetajatele, kellele pole seda ette nähtudIda-Virumaal eesti keeles õpetavatele õpetajatele lubatud palgalisa maksmine viibib, sest osa koole taotles lisaraha töötajatele, kellele on kasina eesti keele oskuse eest isegi sunniraha määratud, ütles haridus- ja teadusminister Kristina Kallas.Haridusminister Kristina Kallas ütles ERRile, et palgalisale kvalifitseeruvate õpetajate kohta esitasid septembri jooksul ministeeriumile andmed nii kohalikud omavalitsused kui ka riigikoolid. Nüüdseks on aga selgunud, et need andmed ei ole täpsed."Kuna me pidime tegema andmete kontrolli, siis on selgunud väga palju olukordi, kus taotlus on esitatud õpetajate või töötajate kohta, kes tegelikult ei kvalifitseeru sellele palgalisale," rääkis Kallas.Nimelt on kuni 874eurose palgalisa tingimus, et õpetaja peab töötama eesti keeles ja tema keeleoskus peab vastama nõuetele. Paraku taotleti haridusministri sõnul lisaraha ka näiteks 20 tugispetsialistile, kelle andmete kontrollimisel ilmnes, et tegu on vene keeles töötavate inimestega."Täpselt samamoodi on meil olnud probleem sellega, et selgus, et kümme õpetajat, kelle puhul esitati taotlus lisapalga saamiseks, on tegelikult saanud keeleametilt ettekirjutuse oma keeleoskuse parandamiseks või siis sunniraha ehk nad tegelikult ka ei vasta nendele keelenõuetele," rääkis ta.Ministeeriumil on Kallase sõnul soov võimalikult kiiresti omavalitsustega suheldes need andmed korda saada ja oktoobrikuu jooksul kogu saamata jäänud lisatasu välja maksta.Küsimusele, kas nende koolide tegevust, kes üritasid lisaraha saada eesti keelt mitte oskavale õpetajale, võiks nimetada pettuseks, vastas Kallas, et see näib tõesti pettusena − koolijuht peaks ometi teadma, et õpetajale on esitatud keeleoskuse nõuded või isegi sunniraha, kuid ikkagi on ta palgalisataotluse ankeeti lisatud."Samamoodi on tegelikult nende ca 20 vene keeles töötava tugispetsialisti puhul, kes tegelikult ei tööta eesti keeles, vaid vene keeles. Tekib küsimus, miks siis ikkagi tullakse õngitsema, lootuses, et äkki ministeerium ei kontrolli ja teeb pimesi kohaliku omavalitsuse taotluse pealt või kooli taotluse pealt väljamaksed," ütles ta.Millistes omavalitsustes pettusega lisaraha taotleda püüti, ei soovinud Kallas öelda ning rõhutas, et väga paljud koolipidajad ja omavalitsused esitasid kõik oma andmed korrektselt ega üritanud valedel alustel lisatasu saada. Ta palus korrektselt toiminud koolidelt vabandust, et lisaraha saamiseks tuleb ka neil oodata, kuni kõik andmed korda saavad ja väljamaksed ühel ajal ära tehakse. (PR)Kristina Kallase hinnangul näivad katsed taotleda palgalisa õpetajatele, kes tegelikult eesti keeles ei õpeta, pettusena. MATTI KÄMÄRÄ


PolitseiBMW RULLUS ÜLE KATUSE8. oktoobri varahommikul kaotas 18aastane sõiduauto BMW juht Narva-Jõesuus Sinimäe alevikus Tallinna-Narva maantee 190. kilomeetril sõiduki üle kontrolli ning sõitis teelt välja. Sõiduk paiskus mitu korda üle katuse ning jäi katusele pidama. Autojuht ning sõidukis kaassõitjatena viibinud 19-ja 23aastane naine toimetati haiglasse.KIVIÕLIS RÜNNATI TÄNAVAL MEEST6. oktoobril teatati politseile, et Kiviõlis Metsa tänava kaupluse juures lõi seni tuvastamata mees 39aastast meest. Juhtumi täpsemad asjaolud selgitab politsei kriminaalmenetluses.EAKAS NAINE SAATIS KELMIDELE SUURE SUMMA SULARAHAPolitseisse pöördus Kohtla-Järvel elav eakas naine, kellele oli helistanud end politseiametnikuna esitlenud naine. Kelm ühendas eaka naise väidetava pangatöötajaga, kes palus naisel oma kontolt raha välja võtta ja see Omnivaga posti panna, mida naine ka tegi. Paar päeva hiljem pidi naine uuesti raha välja võtma ja selle kelmidele saatma. Tekitatud kahju on 19 500 eurot.ALUTAGUSEL PÕRKAS SÕIDUK KITSEGA KOKKULäinud reede õhtul juhtus Alutaguse vallas Sõrumäe külas avarii, kus kitsele otsa sõitnud mikrobuss sõitis teelt välja ja maandus katusele. Sõidukist lekkis kütust, juht sai masinast ise välja. Päästjad eemaldasid süttimisohu ja kogusid paagist välja voolanud kütuse kokku.


Veel maksustamisideid: välismaalaste kinnisvaraEuronews jt kanalid vahendasid, et väikeriik Andorra on asunud välismaalaste kinnisvaraoste piirama. Esialgu keelatakse kinnisvarasoetused kolmeks kuuks, hiljem hakatakse taolisi tehinguid eraldi maksustama. Väärib märkimist, et saadud lisaraha kasutatakse soodsate üüripindade ehitamiseks. Andorra murest võib aru saada: riik on väga kuulus oma kuurortide poolest ja keskmine ruutmeetri hind ulatub sellel kauni maastikuga maal 4700 euroni. Rahvas pole aga jõukas, tavatöölised teenivad pisut vähemgi kui Eestis. Meil oleks Andorra ette võetud sammu suhtes aga kõvasti mõtteainet, sest mis kasu meiegi saame, kui välismaalased siin kinnisvara ostavad. Paljud riigid on siinjuures hädas jõukuritega, kes paigutavad majadesse-lossidesse inflatsiooni eest pääsemiseks oma kapitali - sageli ka seoses rahapesuga -, kuid mitte midagi ühiskonnale mõistlikku neis hoonetes pärast toimuma ei hakka, vaid need lagunevad. London on taolisi kummitusmaju täis ja lihtsalt üürile pole neid nende imposantsuse tõttu kellelgi tavaliselt mõtet võtta. Eestiski võiks välismaalaste kinnisvara kõrgemalt maksustada, et oma inimestel oleksid eelised kodu soetamisel.


Internetiturvalisuse programm eakateleInternetikelmuste vähendamiseks korraldab Lasnamäe linnaosa valitsus koostöös partneritega tasuta küberhügieeni käsitleva programmi. Kohale oodatakse eelkõige eakaid, kuid registreerida võivad kõik huvilised. Koolitused toimuvad kolmapäeviti linnaosavalitsuses (Pallasti 54, I korrus) kl 10-11 eesti keeles ning kl 11.15-12.15 vene keeles. Muu hulgas räägitakse nutiseadme turvalistest/ebaturvalistest rakendustest, kelmuse tüüpidest ja nende ennetamise võimalustest. Kohtade arv on piiratud, vajalik on eelregistreerimine https://forms.gle/ra5fo4HPNeX6VM268 või tel 645 7702.


Uibo automaksu eelnõust: tahame koalitsioonipartneritega veel aru pidada   Riigikogu Eesti 200 fraktsiooni esimees Toomas Uibo ütles, et äsja avaldatud automaksu eelnõus on veel murekohti, mida Eesti 200 sooviks koalitsioonipartneritega edasi arutada.   UIbo rääkis ERR-ile, et üheks murekohaks Eesti 200 jaoks on registrist ajutiselt kustutatud sõidukite maksustamine. "Me arvame, et inimestele peab jääma vabadus oma sõiduk registrist ajutiselt kustutada nii, et sellele aastamaks ei kohalduks. Millistel tingimustel see toimub, on arutluse koht, kuid selline vabadus peaks inimestele jääma. Meie naaberriigid on sellega hakkama saanud ja me ei näe tõsist põhjendust miks meie seda Eestis kohaldada ei saaks," sõnas Uibo. "Teine murekoht on tõesti meie liikluses osalevad sõidukid, mis on Eestis alaliselt elavate inimeste kasutuses ja osalevad samaväärselt meie liikluses nagu siinses registris olevad. Ei saa olla nii, et ühed leiavad võimaluse, kuidas maksust kõrvale hiilida ja teised peavad seda tasuma. Sellist ebaõiglust ei tohi tekkida. Ka sellele probleemile tuleb leida lahendus ja me oleme palunud kliimaministeeriumit selles osas tulla oma ettepanekutega," rääkis Uibo. Uibo sõnul on Eesti 200 olnud algusest peale seda meelt, et sõidukimaks peab olema disainitud selliselt, et see teeniks keskkonnaalaseid eesmärke printsiibil saastaja maksab. "Me oleme oma põhiseaduses kokku leppinud, et igaüks on kohustatud loodust ja elukeskkonda säästlikult kasutama ning hüvitama tekitatud kahjud. Sisepõlemismootori heidete ja teede koormamise näol on tegemist keskkonnakahjuga. Selles mõttes on tänane maksueelnõu võtnud õige suuna võrreldes esialgse versiooniga," lausus Uibo. Uibo märkis, et Eesti 200 polnud algses eelnõu väljatöötamiskavatsuses nõus registreerimismaksu kohaldamisega juba registris olevatele sõidukitele. "Meil on hea meel, et see on tänasest eelnõust väljas ja inimesed ei pea oma olemasoleva auto eest müügi hetkel registreerimismaksu tasuma," sõnas Uibo.    					Toimetaja:  Aleksander Krjukov


Macron taunib Hamasi väljapressimist pantvangidegaHAMBURG, 10. oktoober, AFP-BNS – Prantsuse president Emmanuel Macron mõistis teisipäeval hukka Hamasi lubamatu väljapessimise, kuna nädalavahetusel 150 inimest pantvangi võtnud palestiina islamirühmitus ähvardas hakata neid hukkama, kui Iisrael Gaza pommitamist ei lõpeta.
"Hamasi väljapressimine pärast tema terroriakte on põlastusväärne ja vastuvõetamatu," ütles Saksamaad külastav Macron ajakirjanikele.
AFP – Baltic News Service


Suvaline ärikink raiskab raha ja määrib mainetHea ärikink toetab organisatsiooni põhitegevust ja koostöösuhteid, pakub elamusi või teeb head neile, kes seda hädasti vajavad. Nõnda lei...


Finantsvaldkonna tööturg ujub vastuvooluFoto: Shutterstock
PRO tellijale
Viimased aastad on olnud turbulentsed nii Eesti majandusele üldiselt kui ka spetsiifiliselt tööturule. Esmalt tabas meid pandeemia, seejärel alustas naaberriik sõda ning lõpuks lisandus majanduslangus. Milline on tööturu olukord finantsvaldkonnas ja kuidas see viimasel ajal muutunud on?
Tööturu kiirstatistika rakenduse aluseks on töötamise register
Kõige värskemat infot tööturu üldise olukorra kohta leiab tööturu kiirstatistika lehelt.
Sinna ilmuvad möödunud kuu andmed järgmise kuu keskpaigaks ning aluseks on töötamise register (TÖR). Näiteks võib sealt näha, et 2023. aasta augustis oli Eestis parasjagu kehtivaid töösuhteid umbes 760 000. Seda on rohkem kui aastatel 2019–2021, kuid vähem kui eelmisel aastal. Finants- ja kindlustustegevuse alal on töösuhete arv augusti lõpu seisuga umbes 15 000.
Rakenduses antakse ülevaade, kui palju töösuhteid on eelneva kuu jooksul sõlmitud ja kui palju on lõppenud. Viimaste puhul saab eristada ka töösuhte lõppemise põhjust. Näiteks on näha, et töötaja soovil töölepingute lõppemisi on sel aastal tunduvalt vähem kui eelmisel.
Rohkem on aga koondamisi, nende arv on tõusuteel olnud juba peaaegu aasta. Töösuhete arv on langenud eelkõige töötleva tööstuse alal.
Finants- ja kindlustustegevust see langus puudutanud ei ole ja töösuhete arv on viimase pooleteise aasta jooksul olnud hoopis tõusuteel. Võrreldes eelmise aasta augustiga oli töösuhteid sellel tegevusalal umbes 5% rohkem ehk tööturu mõttes on tegemist praegu ühe Eesti edukama sektoriga.
Palgarakenduse info aluseks on töötamise register ning TSD lisad 1 ja 2
Lisaks töötajate arvudele pakuvad huvi ka palgad. Nende kohta leiab infot kõige paremini statistikaameti palgarakendusest.
Palgarakenduses näidatakse statistikat kvartalipõhiselt, andmed uuendatakse neli korda aastas, tavaliselt kaks kuud pärast eelmise kvartali lõppu. Aluseks on samuti maksu- ja tolliameti andmed, kuid sel korral lisaks töötamise registrile ka tulu- ja sotsiaalmaksu deklaratsioonide (TSD) lisade 1 ja 2 väljamaksete andmed.
TÖRist saame infot inimese töötatud päevade arvu ja koormuse kohta, samuti selgub sealt ametinimetus. TSD andmetest näeme summat, mis töötajale on vastaval kuul välja makstud. Palgarakenduses näidatakse statistikat töölepinguga, avaliku teenistuse lepinguga või riigiteenijana töötavate inimeste kohta. Välja jäävad näiteks võlaõigusliku lepinguga töötavad inimesed, osaliselt põhjusel, et nende töökoormust on keeruline hinnata.
Statistika kuvatakse ametirühma tasemel
Palgarakenduse avalehel on olemas otsingulahter, kuhu saab sisestada huvipakkuvate ametite nimetusi. Kui sisestada otsinguaknasse sõna “finants”, pakutakse vastena näiteks selliseid ameteid nagu finantsanalüütik, finantsdirektor jpm. Tegemist on ametitega sellisel kujul, nagu need on määratletud TÖRis ja ametite klassifikaatoris.
Otsinguaknas saab valida ameti klassifikaatori 5. tasemel ehk ametinimetusena. Statistikat päris üksikute ametinimetuste järgi anda ei saa, sest Eestis esineb väga palju selliseid ameteid, kus töötajaid on päris vähe. Seetõttu kuvatakse palgarakenduses statistika ameti kohta klassifikaatori 4. ehk ametirühma tasemel.
Vahetevahel on ametinimetus sarnane ametirühma nimetusega. Näiteks ametinimetusele “finantsanalüütik” antakse vastena ametirühma “Finantsanalüütikud” statistika. Sinna rühma kuuluvad lisaks veel inimesed, kelle ametinimetus on sõnastatud kui võlakirjade analüütik, investeerimisanalüütik, väärtpaberikonsultant, rahapesu tõkestamise ekspert ja mitmed muud ametinimetused.
Ametinimetusele “finantsdirektor” antakse vasteks suurema ametirühma “Finantsjuhid” statistika. Sinna kuuluvad lisaks finantsdirektoritele veel eelarvedirektorid, rahandusosakonna juhatajad ja mujal liigitamata finantsjuhid. Otsingus saab valida ka ametinimetuse “finantsspetsialist”, mis viitab aga hoopis ametirühmale “Raamatupidamise keskastme spetsialistid”.
Finantsvaldkonna töötajatest on kõrgeima keskmise palgaga finantsjuhid
Vaatame lähemalt finantsvaldkonna mõnede sarnaste ametite näitel ametirühmade kohta leitavat infot palgarakenduses. Üldises vaates võib palgarakenduses näha
keskmise palga,
mediaanpalga ning
meeste ja naiste palgaerinevuste lehti.
Iga ametirühma kohta antakse palgastatistika maakonna ja soo järgi, lisaks näidatakse töötajate arv soo ja vanusegrupi järgi.
Jooniseid saab rakendusest ka pildina alla laadida.
Võrreldud ametirühmadest kõige kõrgema keskmise palgaga on finantsjuhid. Selle ametirühma keskmine brutokuupalk oli 2023. aasta II kvartalis 3726 eurot, mediaanpalk 2964 eurot. Suur mediaani ja keskmise erinevus viitab sellele, et antud ametis on palkade varieeruvus väga suur. See tähendab, et on töötajaid, kes teenivad mediaanist tunduvalt rohkem. Palgajaotuste jooniselt on näha, et kümnendik meestöötajatest teenib rohkem kui 7500 eurot, naiste puhul on 10% piir veidi madalamal ehk 7000 euro juures. Samas on üldine palgalõhe ametis 2% meeste kahjuks.
Töö- või avaliku teenistuse lepinguga töötajaid on selles ametis 1419, naisi on nende seas veidi rohkem kui mehi. Maakondade võrdluses on kõrgeimad palgad Harjumaal, kus finantsjuhid teenivad keskmiselt üle 4000 euro. Piisavalt palju palgakokkuvõtete tegemiseks (s.t üle 20 töötaja) on finantsjuhte ka Pärnu-, Tartu- ja Virumaal.
Finantsanalüütikutest mehed teenivad keskmiselt üle 300 euro naistest enam
Keskmise palga poolest järgnevad finantsjuhtidele finantsanalüütikute ning finants- ja investeerimisnõustajate ametirühmad. Seal on keskmine palk olnud üle 3100 euro. Finantsanalüütikuid on Eestis arvuliselt umbes sama palju kui finantsjuhte, aga finants- ja investeerimisnõustajaid ligi kaks korda vähem.
Ka nendes ametirühmades on naisi pisut rohkem kui mehi, kuid vahe ei ole suur. Oluliselt suurem ja seekord naiste kahjuks on nendes ametirühmades palgalõhe. Finantsanalüütikutest mehed teenivad keskmiselt üle 300 euro naistest enam, finants- ja investeerimisnõustajate puhul on vahe isegi üle 700 euro. Valdavalt on tegu nooremapoolsete inimestega, kõige sagedamini on töötajad vanusegrupis 25-34 eluaastat.
Krediidi- ja laenuhaldurite rühmas on naisi juba rohkem kui mehi
Eraldi grupina võib vaadata ka krediidi- ja laenuhaldureid. Siin on naisi juba palju rohkem kui mehi ning see peegeldub ka ametirühma keskmises palgas, mis on 2299 eurot. Seejuures meessoost töötajad (neid on kokku 74) teenivad keskmiselt 2902 eurot, naised aga 2235 eurot. Niisiis on tegemist jälle küllaltki suure palgalõhega.
Raamatupidamisega seotud ametite töötajad on finantsvaldkonna töötajatest tublisti vanemad
Joonisel on eraldi välja toodud ka mõned raamatupidamisega seotud ametid: tipp- ja keskastme spetsialistid ning kontoritöötajad.
On näha, et raamatupidamise tippspetsialistide keskmine palk kipub finantsvaldkonna töötajate palgale alla jääma, ulatudes 2398 euroni.
Raamatupidamise keskastme spetsialistid teenivad neist 400 euro võrra vähem.
Raamatupidamise kontoritöötajate palk jääb aga alla ka Eesti üldisele keskmisele palgale ja ulatub 1569 euroni.
Kõigis nimetatud ametites on suur naiste ülekaal (üle 90%). Raamatupidamise alal töötajad on eelpool vaadatud finantsvaldkonna töötajatest tublisti vanemad. Kõige sagedamini on nad 50. või 60. eluaastates, kuid vähe pole ka 40. eluaastates olevaid raamatupidajaid.
Kõigi nimetatud ametite palkade puhul tuleb arvestada, et palgarakenduses võetakse arvesse vaid töine palgatulu. Kõrvale jäetakse näiteks ettevõtjana või konsultandina teenitud tulu. Kui eeldada, et just raamatupidamise alal on sellised lepingulised tööd tavalised, siis selle võrra suurem võib olla ka nende töötajate sissetulek.
Huvitavaid fakte palgarakendusest:
Finantsvaldkonna tööturg ujub vastuvoolu. Kui Eestis üldiselt töösuhete arv pigem väheneb, siis finantsvaldkonnas suureneb.
Finantsjuhtide keskmine brutokuupalk oli 2023. aasta II kvartalis 3726 eurot.
Finantsjuhtide seas on väike palgalõhe meeste kahjuks.
Finantsvaldkonna tippspetsialistide hulgas on kõrgemad keskmised brutokuupalgad finantsanalüütikutel, finants- ja investeerimisnõustajatel (üle 3100 euro). Raamatupidamise tippspetsialistide keskmine palk on ligi 2400 eurot.
Nii raamatupidamise tipp- kui keskastme spetsialistid ja kontoritöötajad on keskmiselt vanemad muudest finantsvaldkonna töötajatest.


"Impulss": võimu ja äri põimumine Tartu näitel   Samal ajal, kui Tartu linnavolikogu vaidles 2021.aasta sügisel tuliselt südalinna kultuurikeskuse ehk Süku tuleviku üle otsustati märkamatult ka legendaarse Ekraani kino saatus. Kristo Seli juhitud ettevõtte palvel muudeti üldplaneeringus Ekraani alune maalapp senisest ühiskondlikust maast ärimaaks, kusjuures otsuse lõpphääletusel osales ka reformierakondlasest volikogu liige Seli ise. Seekordne "Impulss" uuris, kas kõik jäi reeglite piiresse.   Tartu linnas on raske alahinnata Selide perekonna panust. Neile kuuluv Estiko Grupp on ehitanud bussijaama, Tasku keskuse, Plasku ärihoone, Dorpati ja Lydia hotelli, kui nimetada mõned säravamad näited. Estiko on tööandjaks mitmesajale inimesele. Estiko grupi omanik on Neinar Seli, kes 2021. aastal nimetati Tartu aukodanikuks. Viimases Äripäeva rikaste topis asetus ta 140 miljoni eurose varaga väärikale 35. kohale. Lisaks ettevõtlusele oli Neinar Seli pikalt aktiivne Reformierakonna liige, kuuludes isegi riigikogusse. 2015 astus Neinar Seli aga oravaparteist välja, sest jäi lõplikult süüdi toimingupiirangu rikkumises. Neinar Seli avalikkusest taandumise järel hakkas järjest rohkem silma paistma poeg Kristo. 2017. aastal kandideeris Kristo Seli esimest korda Tartus kohalikel valimistel, osutus valituks ja on alates sellest ajast linnavolikogu liige. 2018 astus Kristo Seli Reformierakonda ja temast sai paariks aastaks lausa fraktsiooni esimees. 2019. aasta lõpus teatas Estiko, et nende uus juht on Kristo Seli. Samal ajal on Kristo Seli ka usin Reformierakonna toetaja, annetades viimase viie aasta jooksul oravaparteile  27 000 eurot. Riburadapidi ilmusid artiklid Selide edukast pereärist. Kui Eesti Ekspressi intervjuus küsiti Kristo Selilt, kas Tartu volikogusse kandideerimine oli Estiko juhi jaoks poolkohustuslik lisatöö, et tagada oma ettevõtte huvide kaitsmine, vastas noor Seli, et volikogu liikmena on kõik Estiko tegemised alati eriti suure luubi all ja ei liigu selle võrra kiiremini, vaid aeglasemalt. Seli rõhutas, et ajab volikogus Tartu, mitte enda asja. Reformierakondlasest Tartu linnapea Urmas Klaasi sõnul on jutud Selide perekonna mõjuvõimsusest Tartu linna otsustele linnalegend. "Ma aeg-ajalt kuulen seda, aga kinnitan teile, et see on lausvale," ütles Klaas. Aprillis 2021 sulges 60 aastat kinona tegutsenud Ekraan lõplikult uksed, kui Forum Cinemas müüs kinnistu Estiko Gruppi kuuluvale ettevõttele KEK Arendus, mille juhtkonnas on Kristo ja Neinar Seli ning mis kuulub papa-Selile.Neinar Seli Autor/allikas: Karli Saul/EOKVaid kuu aega hiljem esitas Seli juhitud firma Tartu linna uude üldplaneeringusse ettepaneku muuta kinnistu sihtotstarve senisest ühiskondlikust maast hoopis ärimaaks ning anda luba ehitada kuni kuuekorruseline hoone. KEK Arenduse ettepanekut arvestab linnavalitsus aga ainult osaliselt. "Juhtotstarvet on võimalik muuta, sest see vastab linna üldisele arengule ja üldisele huvile, aga see teine pool ei ole arvestatud. Selle teises pooles ei saanud ettevõtja linnavalitsuselt toetust oma ettepanekule ehk siis muinsuskaitse eritingimused. Detailplaneering on see, mis annab vastuse sellele küsimusele," selgitas Urmas Klaas. Vandeadvokaat Steven-Hristo Evestus kommenteeris toimunut, et üks asi on otsustamine laua taga, aga keelatud on ka igasugune suunamine, ettevalmistamisel osalemine, oma ärihuvides lobistamine. "Sa peaksid olema taandunud kogu protsessist ja seetõttu praegu ei teagi ega ei oskagi aimata neid piire, kui palju siis see volikogu liige võis ka enne juba enda sellistest ärihuvidest tulenevalt kogu seda protsessi suunata, mõjutada, et see jõuaks siis sellise tulemuseni." Linnapea Klaas vastas seepeale, et oluline on, et ka ettevõtjad, seal hulgas Kristo Seli peavad saama võimaluse teha vastavalt seadusele ettepanekuid üldplaneeringusse, ning linnavalitsus peab need ettepanekuid läbi vaatama ja otsustama. "Linnavalitsus on taganud selle, et ettepaneku tegijad ei saa linnavalitsust ja tema struktuuriüksusi kuidagi mõjutada selle otsuse tegemisel." Reformierakondlasest linnapea lisas, et tegelikult oleks juba ammu pidanud Ekraani kino kinnistu muutma ärimaaks, aga millegipärast eelmine omanik seda ei taotlenud. Ehitustingimuste ehk lihtsalt öelda lammutamise või säilitamise otsus langes esialgu muinsuskaitseameti õlule. Muinsuskaitseameti analüütik Laura Ingerpuu koostas Ekraani kino kohta eksperthinnangu, kus leidis, et kino tuleb kaitse alla võtta ja tunnistada ehitismälestiseks. Edasi arutati Ekraani kino saatust mitmes laiemas asjatundjate ringis. Arvamusi oli palju, aga lõpptulemusena otsustas muinsuskaitseamet. "See hoone ei vääri kõrgemat kultuuriväärtust, ehk siis ei peaks olema riikliku kaitse all. Tegelikult tal siiski oli ekspertide silmas kohalik väärtus, et ta võiks olla ka ära märgitud Tartu linna üldplaneeringus kui kultuuriväärtuslik objekt," märkis Ingerpuu. See sõnum jäi aga hiljaks. Muinsuskaitseameti hinnang valmis märtsis 2022, aga linnas otsustati üldplaneeringuga kinnistu saatus juba oktoobris 2021 ehk viis kuud varem. Üldplaneeringu koostamisel linnavalitsuses küll arutati Ekraani kino kohaliku kaitse alla võtmist, kuid seda ei tehtud, kuna väidetavalt ei vastanud hoone ettenähtud tingimustele. "Isiklikult oleks oodanud küll, et Tartu linn kaitseb seda olulise väärtusliku kultuuriobjektina, sest tegelikult tegemist on, ma olen täiesti nõus, just nimelt Tartu elanike jaoks olulise sümbolobjektiga," ütles muinsuskaitsja Ingerpuu. Üldplaneeringu hääletusel osales teiste seas ka reformierakondlasest volikogu liige Kristo Seli. Otsuse tekstis on isegi eraldi näitena toodud välja, et kokkulepe saavutati Riia mnt 14 ehk siis Ekraani kino suhtes. Kristo Seli osales hääletusel ja ütles "Impulsile", et andis poolthääle. Tartu linnavolikogu liige Mihhail Lotman (Isamaa) näeb probleemi selles, et Seli ise volikogus hääletas. "Ta on nagu rahva valitud võim, inimene, kes saab kasu sellest ühtmoodi ja siis ka teistmoodi. Ja see ei tundu, et on õige," ütles Lotman. Seli ütles telefonikõnes "Impulsiga", et ta ei mäleta täpselt enam hääletuse vormi, tema mäletamist mööda oli üldplaneeringu näol tegemist üldaktiga. Seli viitas sellele, et volikogus on mõned hääletused, nagu näiteks linna eelarve, mis puudutab kõiki, nii üldist laadi, et ennast ei pea taandama. "Impulss" näitas dokumente ka endisele riigiprokurörile ja ühingu Korruptsioonivaba Eesti liikmele Steven-Hristo Evestusele. Tema näeb kõnealust olukorda teises valguses.Steven-Hristo Evestus Autor/allikas: Priit Mürk/ERR"Tema osalemine selle üldplaneeringu otsustamise juures oli lubamatu," ütles Evestus. "Tegemist on siis Tartu linnavolikogu otsusega, mis tähendab korruptsioonivastase seaduse mõttes seda, et tegemist on sellise linna üksikaktiga, mille suhtes peavad kõik selle tegijad arvestama sellega, et kui mingid erahuvid mängu tulevad, siis tuleb ka ennast taandada," selgitas Evestus.  Tema hinnangul pidanuks volikogu liige Kristo Seli sellest hääletamisest taanduma ja poleks pidanud oma seisukohta seal välja ütlema, sest mängus olid tema ärihuvid. Ehk siis korruptsiooniseaduse mõttes on õhus ikkagi küsimus, kas tegu võis olla toimingupiirangu rikkumisega ehk sama paragrahviga, mille reha otsa astus varem Neinar Seli. Seejuures on märkimisväärne, et palju furoori tekitanud Tartu linna üldplaneering kehtestakse häältega 26 poolt, 14 vastu ehk see oleks läbi läinud ka ilma Kristo Seli osaluseta. Evestuse hinnanul see Seli ei vabanda. "Korruptsioonivastane seadus ja korruptsiooni vastu võitlemise põhimõtted on ju paika pandud selliselt, et ei loe sugugi see tulemus, kas otsus sõltus sellest häälest või mitte." Kristo Seli ei soovinud kaamera ees selgitusi jagada, kuid nentis pikas kirjas, et ta ei näinud toona ega näe ka praegu, et on seaduste vastu eksinud. Seli selgitas, et viidatud üldplaneering hõlmab korraga kogu Tartu linna territooriumi, kokku 154 ruutkilomeetrit, mille osas sisulisi otsuseid langetas linnavalitsus. Ta rõhutas taas, et tema hinnangul on tegu üldaktiga, mis puudutab suurt osa linnavolikogu liikmeid, kuid eelkõige kaudselt, sest enamikul volikogu liikmetel on Tartus kodu, kinnisvara. Kriitikute loogika järgi peaks Seli sõnul suure tõenäosusega kogu volikogu end taandama. Ta kutsus üles rakendama tervet mõistust ning tegema vahet, mis on üldakt – see võib puudutada paljusid kaudseid otsustajaid, kuid ei tähenda, et keegi saab otseselt mõne eelise, mida teistel saada ei ole võimalik. Tartu linna õigusekspertide ja linnapea arvamus astub pigem ühte sammu Kristo Seliga. Ka nemad peavad üldplaneeringut üldaktiks, mis suunab linna üldistes küsimustes ja mille hääletusest ei pea keegi end taandama. "Ma ütleksin täna, et kõigil on lihtsam, arusaadavam, kui Kristo Seli oleks ennast taandanud selle otsuse tegemise juurest. Aga toona selliseid küsimusi, just arvestades linnavalitsuse sõltumatut ja väga põhjalikku tööd, ei esitatud," ütles linnapea Urmas Klaas. "Impulss" on eetris ETV-s teisipäeval algusega kell 20.    					Toimetaja:  Mirjam Mäekivi


Rinkevics mõistis pankade vastuseisu laenukulude piiramisele hukka   Läti president Edgars Rinkevics ütles, et kasutusele tuleb võtta karmid meetmed, et toetada laenuvõtjaid, kellel on Euribori kiire tõusu tõttu raskusi eluasemelaenu intressimaksete tasumisega. Pangad intressimaksete vähendamist ei toeta ja ähvardasid kohtuga, Rinkevics mõistis pankade ähvardused hukka.   Läti võib minna laenuintresside kallale. Parlament võib kiita heaks seaduse,  mis sunniks panku langetama hüpoteeklaenude intresse. Pangad ähvardasid pöörduda kohtusse, kui riik peaks sekkuma. Rinkevics mõistis need ähvardused hukka ja ütles, et olukord, millega pangad praegu silmitsi seisavad, on suuresti nende endi süü.  Rinkevics ütles, et 2008.-2010. aasta finantskriisi ajal lahkusid riigist paljud inimesed, kuna neil olid rahalised raskused. Rinkevicsi sõnul olid selles süüdi nii riik kui ka finantssektor. "Meie inimesed hakkasid siis riigist lahkuma. Ehk praegu pole risk sama. Aga kui üks või kümme perekonda lahkub, ainult rahaliste probleemide pärast, siis see on tõsine probleem. Seetõttu ma ei pea seda finantssektori väljapressimist õigustatuks. Arvan, et parlament peaks tegema vastavad otsused," ütles Rinkevics.  "Mul on raske hinnata, millised oleksid parimad otsused. Lõpuks on rahandusministeeriumis, eelarvekomisjonis erinevad eksperdid, toimuvad erinevad arutelud. Aga igal juhul toetan selles olukorras üsna karmi tegutsemist," lisas Rinkevics.  Läti keskpanga tippjuhi Santa Purgaile sõnul on teatud laenuvõtjate toetamine kindlasti vajalik, kuid see toetus peab olema suunatud konkreetsetele sihtrühmadele. Tema sõnul vajavad mõned inimesed kindlasti abi, kuid küsimus on selles, kuidas pakkuda abi nendele inimestele, kes seda kõige rohkem vajavad. Keskpanga hinnangul saab seda toetust rahastada pankade kasumist või pankade tulumaksust, vahendas LSM.     					Toimetaja:  Karl Kivil


Kell 20 "Impulsis" Perling, Mäggi, Palo ja Sukles võimust, ärist, korruptsioonist   ETV tänane arutelusaade "Impulss" küsib, kust lähevad poliitika ja ärihuvide piirid ning kuidas neid kahte lahus hoida.   Aina enam räägitakse, et kohalike omavalitsuste ametnike pea kohal ripub piltikult öeldes mõõk, mis ähvardab iga väiksema eksimuse korral alla kukkuda. See mõõk on paragrahv korruptsioonivastases seaduses, mille järgi ei tohi ametiisik teha toimingut või vastu võtta otsust, mis on tema või tema lähedaste huvides. Võimu, äri ja korruptsiooni üle arutavad "Impulsis" Parempoolsete esimees ja endine peaprokurör Lavly Perling, suhtekorraldaja ja endine minister Janek Mäggi, ettevõtja ja endine minister Urve Palo ning Haapsalu linnapea ja ettevõtja Urmas Sukles. Arutelu lükkab käima lugu heade mõtete linnast Tartust. "Impulss" avastas dokumendid, mis puudutavad legendaarset Ekraani kinomaja, millele ettevõtjad otsivad uut rakendust. Asja lähemalt uurides tekib aga küsimus: kas ettevõtja Kristo Seli, kes muu hulgas kuulub ka Tartu linnavolikogusse, tohtis osaleda hääletusel, mis otsustas maja tuleviku. "Impulss" on eetris algusega kell 20 Eesti Televisioonis.     					Toimetaja:  Mirjam Mäekivi


Alistumine ja väljapääs – vastus Mihkel MutileOn tõsi, et põlisrahva sündimus ei tõuse lähemas tulevikus tasemele, mis tagaks senise rahvaarvu. See ei tähenda, et peaksime meelt heitma ja väljapääsu otsimisest loobuma, kirjutab Jaak Valge (EKRE).Olin oma Eesti rahvastiku olukorda kirjeldava ning riigi puuduvat huvi nentiva artikli pealkirjaks pannud «Alistumine», mida sõnastades tahtsin viidata Michel Houellebecq'i samanimelisele düstoopiale. Raamatus kirjeldatakse Prantsusmaa kaotamist tohutu sisserände, poliitikute müüdavuse ja intellektuaalide ükskõiksuse tõttu.
Ilmudes sai mu tekst siiski teise pealkirja. Lugedes mu artiklile reageerinud Mihkel Muti artiklit «Kes kardab ukrainlasi», tundus siiski, et viide Houellebecq'ile võinuks selgemalt sisse jääda. Aga Mihkel Muti kui kõrgintellektuaali tekstist tõukudes on meeldiv ikkagi arutleda. Pealegi oleme suuresti sama meelt.

Olen paljuski Mutiga nõus, aga mitte lõpuni

Mutt väidab, et pole õige panna ühte patta Eestis mitu põlve elanud venekeelseid ja uusi tulijaid ning pole eetiline võrdsustada Nõukogude okupante ja Ukraina sõjapõgenikke.
Tõsi, aga vaevalt keegi neid niimoodi asja eest teist taga võrdsustabki. Samuti pole õige pidada Mihkel Muti kombel kõiki okupatsiooni ajal siia saabunuid okupantideks, ja kõiki alates 24. veebruarist 2022 Ukrainast Eestisse saabunuid sõjapõgenikeks.
Esimeste hulgas on enamuses head inimesed ja nende järeltulijad, kes praeguseks peavad Eestit oma kodumaaks, ja teiste seas on teadmata hulk seiklejaid ja desertööre, kes olukorda ära kasutavad. Küll aga on neil kõigil ühine joon ning seda sõltumata Eestisse saabumise motiividest – nad pole eestlased. See on meie rahvusriigi seisukohalt kõige olulisem.
Samuti leiab Mutt, et sõna «umbkeelne» võib kasutada pigem siin pikka aega elanud venekeelsete kohta, kes ikka veel riigikeelt ei valda, aga sõjapõgenike puhul pole mõistlik eeldada, et nad juba poolteist aastat tagasi oleksid eesti keele õpinguid alustanud.
Jälle tõsi, aga eestlaste seisukohalt on mõlemad grupid elukohamaa Eesti riigikeele mõistmises umbkeelsed ja muudavad meie avalikku ruumi senisest venekeelsemaks. Pole kahtlust, et paljude ukrainlaste väljarändemaa valiku üheks motiiviks sai Eesti just seetõttu, et siin saab vene keelega hakkama.
Samuti olen nõus Mihkel Muti väitega, et ukrainlaste puhul on põhiküsimus, kellega nad vaimselt ja poliitiliselt ühte heidavad ning sellega, et ukrainlaste enamikul pole venelaste vastu kuigi häid tundeid. Tõsi, aga seda viimast ilmselt esialgu. Mina ega Mihkel Mutt ei tea, kui palju on Ukrainast tulnute seas venelasi ja kui palju ukrainlasi. Teiseks pole raske prognoosida, et mõne aja pärast tunnevad slaavlased omavahel suuremat ühtsust kui meietaoliste soomeugrilastega.
Peamise sõnumina toob Mutt aga oma artiklis välja, et meie «ühiskonnagrammofonil» käib ringi üks meie põhimuresid ehk Eesti riigi elanikkonna kahanemine. Tema väitel pole keegi näidanud mõistlikku väljapääsu ja põlisrahva loomulikku juurdekasvu ei terenda. Ukrainlased on mõnda aega nõus lihtsamaid töid tegema. Mihkel Mutt leiab, et küsimus ei ole migratsioonis või mittemigratsioonis, vaid selles, kes tulevad. Mihkel Mutt eelistab ukrainlasi moslemitele.
On tõsi, et põlisrahva sündimus ei tõuse lähemas tulevikus tasemele, mis tagaks senise rahvaarvu. See ei tähenda, et peaksime meelt heitma ja väljapääsu otsimisest loobuma.
Vastupidi – mõistlik ja realistlik tee on olemas. Esiteks tuleks meil luua professionaalidega mehitatud riigiasutus peaministri büroo või presidendi kantselei juurde või kusagile mujale. See ei võta suurt ressurssi. Seal võib olla töötajaid sada korda vähem kui haridus- ja noorteametis või viiskümmend korda vähem kui EASis. Seal tuleks pidevalt seirata ja analüüsida meie rahvastiku olukorda ning pakkuda poliitikameetmeid. Praegu niisugust ajutrusti ei ole. Ehk polegi vaja imestada, et isik, kes on ikka veel Eesti Vabariigi peaminister, arvab, et eestlaste osakaal Eestis on 85 protsenti.

Sündimust on võimalik tõsta

Juba praegu teame, et mõistlike ja hästi sihitud sünni-, laste- ja peretoetustega ning peredele majandusliku stabiilsuse tagamisega on võimalik sündimust mõõdukalt tõsta, sest eesti pered soovivad rohkem lapsi. Teame ka seda, et tööealiste ja ülalpeetavate proportsiooni parandamiseks on võimalik pikendada Eesti inimeste tervelt elatud aastaid.
Üks, paraku ebapopulaarne, aga efektiivne meede on mõistlik alkoholipoliitika, mis aitaks ennetada meeste enneaegset vananemist ja tööjõukaotust. Liberaalse alkoholipoliitika poolest eristub Eesti koos Lätiga teistest Läänemere-äärsetest riikidest.
Migratsiooni puhul ei ole valik ukrainlaste ega moslemite vahel. Esimeste puhul ei näe Mihkel Mutt midagi hirmuäratavat või peletavat, teised võtavad aga kirjaniku kõhedaks.
Valik on massiimmigratsiooni jätkumise või migratsiooni targa reguleerimise vahel. Viimane tähendab ühtlasi, et migratsioonisaldo tuleb viia nulli. Ukrainast sõja ajal tulnud tuleb aga pärst sõja lõppu taas koju aidata. See on kasulik meile ja hädavajalik Ukrainale. Praeguse massiimmigratsiooniga loome püramiidskeemi, kuna ukraina ja vene päritolu immigrantide sündimus eestlaste omast madalam.
Olen taas Mihkel Mutiga nõus. Moslemite massiimmigratsioon, mis pole praegu meile ohtlik, ei saa ka tulevikus kasulik olla, sest nad ei pruugi siin tööle hakata. Praegu peaks meid kõhedaks tegema eelkõige vene keele kasutamise silmanähtav laienemine avalikus ruumis. Kas on mõtet tunda kõhedust selle üle, et keegi võib kunagi panna põlema seina, kui praegu põleb heleda leegiga maja katus.
Nullsaldo ei tähenda kapseldumist, sest rändekäive ehk edasi-tagasi liikumine on meil nii ehk naa üsna suur. Küll aga on massiimmigratsiooni lõpp ja nullmigratsioonisaldo teiste rahvastikupoliitiliste meetmete, aga ka majandusliku uuenduse eelduseks.
Peamine on teadvustada, et eestlaste osakaalu kahanemine, seejuures tulijate rahvusest või usust hoolimata, on meile palju ohtlikum kui Eesti rahvaarvu langus. Eestlaste sündimus hakkab targalt tegutsedes kunagi kasvama, aga sellest ei ole kasu, kui oleme selleks ajaks oma riigi immigrante täis vedanud. Kui välispäritolu rahvastiku osakaal ületab kriitilise piiri, saab olema veel rohkem suurema massiimmigratsiooni nõudjaid. Eestis realiseerub siis Michel Houellebecq'i kirjeldatud Prantsusmaa stsenaarium.
Kirjeldatud meetmete kasutuselevõtt ongi mõistlik väljapääs. Millegipärast arvan, et Mihkel Mutt nõustub sellega.


Ukraina julgeolekuamet puistas Mukatševe linnavolikoguKIIEV, 10. oktoober, Interfax-BNS – Ukraina julgeolekuteenistus (SBU) kinnitas ametlikult, et korraldas suure korruptsiooniskeemi juhtumi uurimiseks Taga-Karpaatias Mukatševe linnavolikogus läbiotsimise.
"Julgeolekuteenistus viis koos korruptsioonitõrjeagentuuriga läbi hulga läbiotsimisi seoses ulatusliku korruptsiooniskeemiga Taga-Karpaatias Mukatševe linnavolikogus. Korrakaitsjad uurivad osa linna keskse spordikompleksi eraomandisse üleandmise kõiki asjaolusid," edastas SBU teisipäeval Telegramis.
Märgiti, et esialgsel hinnangul võis see tehing tekitada riigile ligi 100 miljoni grivnat kahju. Praegu jätkuvad varasema kriminaalmenetluse juurdlustoimingud, sealhulgas Mukatševe linnavolikogu haldushoonetes.
Korruptsioonivastase eriprokuratuuri juhendamisel viiakse korruptsiooni paljastamiseks läbi kõikehõlmavaid meetmeid.
Varem teatas SBU allikale viidates, et seoses Avangardi staadioni ümber asuva linnamaa korruptiivse müügi skeemiga korraldati läbiotsimisi Mukatševe linnapea Andri Baloga ja Mukatševo rajoonivolikogu esimehe Mõhhailo Lanjo juures ning mitmes ettevõttes.
Allika sõnul pani Mukatševe linnavolikogu suvel enampakkumisele kolm hektarit linnamaad. "Klassikalise korruptsiooniskeemi järgi langetati krundi maksumust mitu korda. Võitjaks osutus ettevõte, mis tegelikult kuulub Mukatševe rajooninõukogu esimehele Lanjole, kes on rohkem tuntud kui kuritegevuse boss Bljuk," ütles agentuuri juht.
"Maa hinda langetati kümme korda. Mukatševe linnaeelarve kaotas müügist 100 miljonit grivnat," ütles ta.
Interfax-Baltic News Service


Mis mõttes te panete leivapätsi põrandale!?Markus H. Ilvese autorilavastuse «Metazoa» fookuses on inimsuhted.
Sujuvate üleminekutega sketšidest koosnev lavalugu on mõneti mõtteline järg paari aasta tagusele lavastusele «Vabalt peetavate kanade munad», kaks kolmandikku osatäitjatestki samad.

«Metazoa»

	Tallinna Linnateater
	Lavastaja Markus H. Ilves, osades Maris Nõlvak, Simo Andre Kadastu ja Jan Ehrenberg
	Kunstnikud: Joel Väli ja Kadi Sink
	Tekst: Markus H. Ilves ja trupp
	Esietendus 07.10.2023 Salme kultuurikeskuse väikesel laval

Kümmekond minutit enne etenduse algust üksiti hämaral laval olevat pruunikates toonides kaarseina silmitsedes ei teadnud ma, mida eesootavast arvata. Mõte liikus keskmisest «kunstipärasemalt» kujundatud sauna eesruumist Wiiralti «Põrguni» ja sealt omakorda nõiamajast liivakivikoobasteni. Millist taustalugu pehmed seinad teatrivaatajale tegelikult jutustama hakkavad, see sõltub paljuski temast endast, huumorimeelest, senisest elukogemusest ja fantaasiast. Milline on see müstiline hulkrakne, Metazoa, kes kohe vaataja fookusesse jõuab?
Esialgu jääb mu mõte pendeldama põrgu ja koobaste vahele. Etenduse alguses värvuvad pehmed seinad valguse toel punaseks ning joonistuvad välja mitmesugused kujundid, nende seas näib olevat nii koltunud luid kui ka kortsus ja krõnksus sõrmi – ilmselgelt olen liiga suure osa oma elust veetnud põnevikke ja krimkasid vaadates. Mida tahetakse vaatajale selle seinaga öelda? On see meie ajalooline minevik, mis meid krõnksus sõrmedega oma haardes hoiab? Igapäevaelu on omamoodi põrgu?

Linnateatri «Metazoa»: Etenduse alguses värvuvad pehmed seinad valguse toel punaseks ning joonistuvad välja erinevad kujundid, nende seas näib olevat nii koltunud luid kui ka kortsus ja krõnksus sõrmi.

Siim Vahur

Ebavõrdne kooslus
Sugestiivse muusika saatel ja mõtteid keerlema panevas valguses vingerdavad end läbi seinte lavale kolm kookonit. Nad vahetavad kohti, roomavad, koogutavad, sirutavad justkui liblikad, kes püüavad end turvalisest kasvukeskkonnast välja pressida ning oma tegelikku ilu ja olemust ilmarahvale näidata. Valguskiired ja varjud aitavad neil kasvada ning korraga on nad seal argiriietuses, eredas lavavalguses: üks naine ja kaks meest, igas mõttes ebavõrdne kooslus.
Kui algul tundub, et kolmik on väga üksmeelne, siis juba esimese takistuse, jagamisele kuuluva leivapätsi juures hakkavad mängima suhted ja jõujooned. Ja nagu elus ikka juhtub, kaasnevad kolmiku puhul kaks ühe vastu vastandumine, tiimide ümbermängimine, positsioonide ümberkalkuleerimine. Vaatajale saavad osaks väga elulised stseenid, mis võivad teda ajada nii naerma kui ka nutma: lapsepõlvetraumad, sassis suhted, valestimõistmine, hirm tundmatu ees, nälg ja võim, võitja ja kaotaja, usaldamatus ja usaldamine. Humoorikas võtmes edasi antud sketšide kõrval kerkib tahtmatult esile ka mõte: miks me oleme inimestena sellised, nagu oleme? Miks me peame vastanduma igas võimalikus teemas? Miks peab alati olema keegi kannataja? Lõpuks taandub ju kõik sellele, kas ja keda me usaldame.
Kõigi nende rohkem või vähem humoorikate lugude seast jäi mu hinge vaevama esimene, kus keskmes on päts peenleiba. Mida rohkem ma sellele mõtlen, seda erinevamaid tõlgendusi sellele leian. Esimese hooga olin häiritud, et leib on põrandal ja jõuab stseeni lõpuks tagasi põrandale. Mõtlesin pikalt oma kodusele kasvatusele, sõdadele nii minevikus kui ka olevikus, samuti uudistes iga päev ette jooksvatele leivavilja ja maailma kummitava näljahäda teemadele. Veidi hiljem, nendest mõtetest lahti lastes, meenutasin kogu stseeni hoopis teise nurga alt. Miks me suhtume hoolimatult asjadesse (aga miks ka mitte inimestesse), mis (või siis kes) on meie jaoks igapäevase elu lahutamatud osad ning millest (kellest) oskame puudust tunda alles siis, kui nad ühel hetkel kättesaamatuks osutuvad?
«Metazoas» on laval Maris Nõlvak, Simo Andre Kadastu ja Jan Ehrenberg, lavastaja Markus H. Ilvese kursusekaaslased lavakunstikooli 29. lennust. Kavalehelt võib välja lugeda, et tekst on valminud lavastaja ja trupi koostöös. Kolmiku koostoimimine laval on orgaaniline ja sujuv, puudub esimestele etendustele sageli iseloomulik pinge ja kramplikkus. Näitlejate kohalolu on tuntav ka siis, kui nad parasjagu stseenis ei osale: ilmed, kaasaelamine, peegelduvad emotsioonid. Näha on, et trupp usaldab lavastajat ja lavastaja oma truppi.

Mäng leivaga: Simo Andre Kadastu, Maris Nõlvakja Jan Ehrenberg linnateatri lavastuses «Metazoa».

Siim Vahur

Turvaline valik
Kavalehte sirvides olin üllatunud, et olen näinud ka kõiki varasemaid Ilvese lavastusi ning enamikku Nõlvaku, Kadastu ja Ehrenbergi rollidest, alates juba nende lavakooli diplomietendustest kuni praegu mängukavas olevateni. Lavastusi ja osatäitmisi kõrvutades paistab silma, et Ilves on «Metazoa» truppi valides teinud turvalise käigu, minnes kindla peale välja.
Pikalt etenduse-eelset mõtteainet pakkunud lavakujunduse autorid on Joel Väli ja Kadi Sink, vaataja fantaasiat aitab elama panna valguskunstnik Emil Kallas ning helikujunduse taga on Arbo Maran ja Markus H. Ilves. Ma loodan alati, et kavalehel on mingeidki vihjed kasutatud heliteostest ja nende autoritest, kuid kahjuks jääb see ka seekord vaataja eest saladuseks. Lavastuse alguses muusikas mantrana kõlav sõnade kordus kummitab nii mälus kui südame rütmis veel päev hiljemgi. Vaatajana tasub lavastajat usaldada, sest nii mõnedki lavastuse kihid ilmuvad välja hoopis hiljem, siis kui seda enam oodatagi ei oska.


Lapsevanemad pigistavad hüvitisest viimase välja„Arvutan iga kuu ette ära, kui palju võin tööd teha,“ ütleb vanemahüvitist saav ema. „Lubatud tulu summa on liiga väike.“Umbes aasta tagasi uputasid kiirabiõe Anu Kärneri virtuaalset postkasti kirjad, mille sisu oli sama: miks sa juba tööl oled? Tema laps oli mõni kuu vana ja Anu tegi kiirabis vahetusi.„Mulle meeldib hoida oma teadmisi värskena ja käia n-ö oma tassi täitmas,“ põhjendab ta, miks tööle kippus. „Õnnelik ema võrdub õnnelik laps ja pere. Kui olen eemal, on laps isa, vanaema või vanavanaemaga. Oluline on pere heaolu, mitte iganenud mõtteviis naise kohast kodus.“Samal ajal saab Anu vanemahüvitist ja jälgib hoolega, et tööl teenitud lisaraha jääks igakuise lubatud lisatulu 2145 euro sisse. „Minu jaoks on lubatud tulu liiga väike,“ tõdeb ta. „See piirmäär võiks olla võrdväärne maksimaalse vanemahüvitise ehk 4291 euroga.“Kui Anu saab preemiaid ja lubatud summa lõhki läheb, peab ta Sotsiaalkindlustusameti (SKA) lehel selle ära märkima. Siis arvestab SKA ületeenitud tulu vanemahüvitisest juba varakult maha. „Minu töö on tunnipalgapõhine, mistõttu arvutan iga kuu ette ära, kui palju võin tööd teha.“Pead jälgima, et miinustesse ei jääksVandeadvokaat Mari Anne Rohtlal sündis esimene laps eelmise aasta septembris. Ta on pärast lapse sündi peaaegu katkestusteta tööd teinud, sest tööaeg on paindlik ja ta teeb südamelähedast tööd - võitleb rohepesuga. Ka tema abikaasa ei võtnud lapsepuhkust.Mari Anne küll lootis, et saab pärast beebi sündi lapsepuhkusele minna, aga tema sõnul juhtus see, et ta siiski edasi töötas, hästi loomulikult. „Ikka olid mingid südamelähedased projektid pooleli. Ka samal päeval, kui laps sündis ja sain hommikul aru, et on tuhud, tegelesin kõigepealt tund aega tööde delegeerimisega ja siis läksin sünnitama.“Lõpuks oli Mari Anne kohustuslikul emapuhkusel 30 päeva võimalikust 100-st. Pärast seda jäi vanemahüvitisele. Ta ei tööta lapse kõrvalt täiskoormusega. „See on ülihea võimalus, et koormust jaotada,“ kiidab ta. Ainuke takistus on Mari Anne sõnul see, et ei tohi vanemahüvitise ajal teenida üle lubatud miinimumi, mis on sel aastal 2145 eurot. „Pead ise kogu aeg vaatama, et miinustesse ei jääks.“Sellega seoses võib naise sõnul tekkida ebavõrdne olukord, kui vanemahüvitist saav lapsevanem ei saa vastu võtta boonuseid ja lisatasusid - isegi kui need on teenitud töö eest, mis sai tehtud enne vanemapuhkusele jäämist. Põhjus lihtne: kui need tasud ületavad 2145 eurot, vähendatakse vanemahüvitist.„Olen jälginud, et sissetulek ei oleks lubatust suurem. Ma saan aru, miks see süsteem on vajalik - ega riik ei pea ka kogu elu kinni maksma. Aga mõnikord tekib tunne, et sunnitakse jõuga kodus olema ja vähem tegema.“Mari Anne on pidanud SKA-le vanemahüvitist tagasi maksma, umbes paarsada eurot korraga. „Kolm-neli korda on seda ette tulnud, kuigi selline tunne on, et saan iga kuu neid kirju,“ naerab ta. „Mõnikord läheb endal arvestus sassi, kui saan näiteks lisatasusid ja need mitmes jaos tulevad.“Noorel emal ei ole ühtki tuttavat, kes oleks pärast lapse sündi jätkanud töötamist sarnasel moel kui tema. „Kõige levinum on, et kui naine tahab edasi töötada, hakkab mees vanemahüvitist saama ja ka töötab samal ajal osakoormusega edasi. Me arutasime seda mehega, aga leidsime, et pole vaja.“Beebi kõrvalt töötamine ei ole aga lihtne. „Vananesin aastaga viis aastat. See kõik tuleb enda arvelt,“ muigab Mari Anne. Temal oli just vastsündinu kõrvalt töötada kõige lihtsam: alguses laps lihtsalt sõi ja magas rahulikult, hiljem läks keerulisemaks.Mari Anne kirjeldab, et kui laps äratas ta kell neli öösel üles ja siis uuesti magama jäi, otsustas Mari Anne ise ärkvele jääda ja kella üheksani hommikul tööd teha. „Siis oli enamik tööasju tehtud ja sain päev otsa lapsega tegeleda.“Kui mees õhtul töölt koju tuleb, võtab ta lapsega tegelemise üle. Siis teeb Mari Anne kooliasju. Ta astus sel sügisel doktorantuuri.Poole aasta pärast saab laps minna lasteaeda. „Ta kindlalt läheb, sest ma ei leia, et oleks vajalik, et ta oleks kauem kodus.“Tööandja hoiab raha kinniKogemusi ja nõu vanemapuhkusest viimase väljapigistamiseks jagavad lapsevanemad sotsiaalmeediagruppides. Üks anonüümseks jäänud ema kirjeldas, et hakkab saama maksimaalset hüvitist - uuest aastast 4733 eurot kuus. Tal avanes ka võimalus teenida iga kuu lisaraha, kuid see ületaks lubatud tulu - poolt hüvitisest. Ta uurib, kas on võimalusi rahas mitte kaotada.Neid võimalusi tõesti on: eelmise aasta aprillist saab vanemahüvitise saamist peatada. Selle võib ka mitmeks kuuks pausile panna ja kasutada millal iganes kuni lapse kolmeseks saamiseni. Võib ka teha nii, et võtad välja pool hüvitist kuus ja teenid samal ajal lisaraha.Endiselt tehakse ka nii, et tööandja hoiab „raha kinni“ ja maksab selle vanemahüvitise saajale välja sobival ajal nii, et see hüvitist ei vähendaks. Teinekord saab teha tööandjaga kokkuleppe, et kord kvartalis tuleb suurem summa ja selleks kuuks pannakse vanemahüvitis pausile.Kel on oma firma, saab esitada arveid ja tulu ka firmas kinni hoida, kuniks tekib ideid ja võimalusi rahaga midagi ette võtta.Kolme lapse ema Piret* on kolm korda vanemahüvitise saamise pausile pannud, sest keegi ametnikest ei osanud talle selgitada, kas vanemahüvitise saamise ajal võiks lähetuses käia või mitte. Tundus kõige lihtsam see lihtsalt seniks peatada.Kadri* saab aasta lõpuni vanemahüvitist. Tema amet - elektrivõrkude projekteerija - võimaldab samal ajal kodus tööd teha. „Olen kogu vanemahüvitise aja maksimummääras lubatud lisa teeninud. Kohe, kui kas või kümme eurot läheb üle piiri, siis sotsiaalkindlustusamet kirjutab ja nõuab osa tagasi.“Kuna Kadri pere kolis maale ja on vaja teha renoveerimistöid, otsustasid nad mehega kohe, et Kadri puhkab vaid n-ö kohustuslikud kolm kuud ja teeb siis tööd edasi, sest iga sent kulub ära. Sellise kokkuleppe tegi Kadri tööandjaga juba enne lapse sündi.„Kuna minu palk sõltub otseselt minu enda töö mahust, siis saan seda ise reguleerida. Vahel oli kuid, kus tulid preemiad või muud lisatulud, millega ei olnud arvestanud. Siis tuli ka kohe SKA-lt teade, mis ulatuses pean riigile tagasi maksma.“Kui Kadri puhkuse võttis, kandis tööandja puhkuseraha üle enne puhkust. Siis läksid tulud üle lubatud piiri ja Kadri pidi SKA-le 100 eurot tagasi maksma. „Püüdsin neile küll seletada, et raha on järgmise kuu eest ja siis ka palk selle võrra väiksem, aga see ei olnud vabandus. Arvestatakse konkreetse kuu sissetulekuid.“„Ega see lapse kõrvalt töö tegemine lihtne ei ole. Minu puhul tähendab see, et iga lapse uni ja õhtune aeg oli arvuti taga töö tähe all. Aga kindlasti on olnud see pere sissetuleku osas suur abimees. Selle lisasissetuleku eest on kinni makstud mitu ehituslaenu. Maja on renoveeritud ja soojustatud. Pingutus kindlasti tasus ennast ära.“Mehe töö eest sai palka naineMarko* peres oli nii, et tema lapse ema sissetulekud olid pikaks ajaks nulli kukkunud, sest firma, kus ta töötas, läks koroona ajal pankrotti. Niisiis oli ette teada: mõistlik on, et vanemahüvitist hakkab saama Marko. Samal ajal töötas Marko poole kohaga tööandja juures edasi.Lisaks on mehel enda firma, mille alt tegeles ta IT-projektidega. Palka maksis ta sealt firmast hoopis oma naisele, kes oli lapsega kodus. „Naisel oli tööleping minu ettevõttega ja ta sai palka töö eest, mida mina tegin. Kui oleksin ise selle palga võtnud, oleks vanemahüvitis vähenenud.“Teine põhjus, miks mees enda firmast hoopis naisele palka maksis, peitus selles, et naise eest oleks mingi periood makstud sotsiaalmaks ja sellest saadavad hüved, näiteks haigekassa.„Nii mõnigi inimene ei saa lubada eemalolekut tööst ka beebi ajal, muidu enda väikesed ärid kukuvad kokku,“ tõdeb mees. „Tegelikkuses pole ju eesmärk mitte petta riiki, vaid tagada perele sissetulekud ja heaolu.“Maksu- ja tolliamet hoiatab: oht kelmusteksMaksu- ja tolliamet (MTA) juhib tähelepanu, et raha väljaviimine äriühingust ei ole nii kerge, et seda ei oleks võimalik hiljem tuvastada ja vastavat maksukohustust määrata.MTA pöörab kõikidele riskidele tähelepanu, sh ka sellele, et kui tööd on teinud vanemapuhkusel olev isik, siis kas talle on deklareeritud kogu töö eest tehtud tasu või on teda tasustatud lisaks mõnel muul mitteseaduslikul moel.Selline tegevus tooks vanemahüvitise saajale kaasa ka tagasinõude Sotsiaalkindlustusametilt ja tegu on kriminaalkorras karistatav (kelmusena).Vanemahüvitise peatamine on aina popimKui vanemahüvitise (VH) saaja brutotulu ühes kuus lisaks vanemahüvitisele on 2023. aastal suurem kui 2145,65, siis on vanemal kaks võimalust: kas oma tulust SKA-le teada anda ja SKA saab selle alusel VHd vähendada või VH saamine selleks perioodiks peatada, kui vanem suuremat tulu teenib, et tema väljamakstavat vanemahüvitist ei vähendataks.SKA perehüvitiste valdkonna juhi Pirjo Künnapuu sõnul on see ette nähtud selleks, et väikelaste vanematel oleks kuni lapse 3aastaseks saamiseni võimalik töö- ja pereelu ühendamisel paindlik olla.Ajavahemikus 1.4.2022 kuni 5.10.2023 on seda võimalust kasutanud keskmiselt 84 vanemat kuus (vt graafik) ning see on üha populaarsem.2023. aasta augustikuu seisuga on kokku 20 087 vanemahüvitise saajat, neist mehi 4469 ja naisi 15 618.Neid lapsevanemaid, kellele on makstud vanemahüvitist ja kelle eest on tööandja samal ajal tasunud sotsiaalmaksu, on kokku 5992. Neist 4365 inimesel on tulu töötamise eest väiksem kui 2145,65 eurot ja 1627 inimesel üle selle.Neid, kes saavad vanemahüvitist maksimummääras ehk 4291,29 eurot kuus, on praegu 227. Neist 138 mehed ja 89 naised.Üle 3000eurost vanemahüvitist saab 1736 inimest: neist mehi on 554 ja naisi 1182. Jagatav vanemahüvitisLapsendaja vanemahüvitisVanemahüvitis 71. päevastAllikas: sotsiaalkindlustusametOLULINE ON TASSI TÄITA: Kiirabiõde Anu Kärner käis tööl vahetusi tegemas ka imiku kõrvalt. Sest töö täidab „tema tassi“. Pildil on ta siiski koeraga. Foto Instagramist
OHT JÄÄDA MIINUSESSE: Vandeadvokaat Mari Anne Rohtla on beebi kõrvalt peaaegu terve aasta tööd teinud. Ta ütleb, et kogu aeg peab ise jälgima, et miinustesse ei jääks: mõnel korral ongi ta pidanud SKA-le hüvitist tagasi maksma. Foto Ilmar Saabas Illustratsioon ShutterstockAnna Teele Orav


Ukraina naiste ärikeskuse looja: ära lükka oma unistusi edasi, sest homset ei pruugi tullaUkrainas kõrgelt hinnatud jätkusuutlikkuse ekspert Marõna Saprõkina on Vene agressiooni kiuste innustanud ukrainlannasid ettevõtlusega tegelema. Oma kodumaal näeb ta tohutut visadust ja vastupanuvõimet, kuid paraku on tema sõnul tunda, et maailm hakkab sõjast väsima.Marõna Saprõkina on septembri lõpus Helsingis. Ta on just lõpetanud oma etteaste Põhjamaade suurimal majandusfoorumil Nordic Business Forum ning tunnistab, et sellisel üritusel kõnelemine on midagi täiesti uskumatut. Saades teada, et ajakirjanik on pärit Eestist, ütleb Saprõkina, et on väga teadlik sellest, kui palju on Eesti Ukrainat sõja ajal aidanud, ning lisab, et tal on plaanis ka novembri lõpus ka Eestisse visiidile tulla.
Saprõkina on Ukrainas hästi tuntud – ta on töötanud 15 aastat jätkusuutlikkuse valdkonnas ja on ka Ukraina SOS Lasteküla juhatuse liige. Praegu on tema prioriteediks Ukraina naised ning ta käivitas eelmisel aastal ettevõtlikele naistele loodud programmi, mille abil saavad naised oma ettevõtte luua ja tööd leida.
Kuidas Ukraina naisettevõtjate keskus sündis?
Kui Venemaa alustas uuesti Ukrainas oma täiemahulise agressiooniga, pidin ma kodumaalt lahkuma. Olin Austrias Viinis ja mõtlesin sellele, et kui raske ja valus kogemus see on, kui kõik sotsiaalsed kontaktid, mille sa aja jooksul loonud oled, on ühtäkki kadunud. Ukrainas on aga nii palju naisi – paljud on jäänud üksikemaks – ja ma tahtsin midagi nende jaoks muuta. Hakkasingi mõtlema, mida me mittetulundusühinguna nende kõigi jaoks teha saaksime.
Nii sündiski Ukraina naisettevõtjate keskus (Ukrainian Women Entrepreneurs Hub), kuhu kuuluvad naised, kes on huvitatud oma ettevõtte loomisest või arendamisest, ning sinna kuuluvad ka sponsorid, kes on valmis naisi toetama. Praeguseks oleme me koolitanud 500 naist ja minu unistus on jõuda miljonini. 30 protsenti naistest, kellel enne oma äri ei olnud, on nüüd äriregistris end registreerinud.
Te olete väitnud, et vaatamata võib-olla levinud arvamusele, et sõjaajal palju uusi ettevõtteid tekkinud ei ole, on tegelikkus hoopis vastupidine. Kuidas see võimalik on?
See vastab tõele ja ei vasta ka. Pidasin silmas seda, et üldiselt on ettevõtteid vähem kui enne sõda. Samas mõnes kuus, näiteks augustis, avati rohkem oma ärisid kui aasta varem. Ja muide, eelmisel aastal oli iga teine ettevõte Ukrainas naise loodud.
Aga ma arvan, et asi on ukrainlaste vastupidavuses. Kuna Ukraina on meie kodumaa ja kõik tahavad riiki kuidagi aidata, on meil kõigil justkui ühine suur eesmärk. Sõjaaeg on meile palju õpetanud: ära lükka oma unistusi edasi, sest homset ei pruugi tulla. Seetõttu on ka ilmselt paljudele ukrainlannadele selline mõtteviis sütitajaks, et oma ettevõttega algust teha.
Üks Lääne-Ukraina naine ütleski mulle konkreetselt, et tal ei ole võimalik oma äriga enam oodata. Ja paljud naised näiteks Mariupolist ja teistest linnadest, kes pidid mujale elama minema ja oma ärid maha jätma, tahtsid uuesti proovida.
Muide, teel Nordic Business Forumile oli mul Moldovas lennujaamas ootamatu kohtumine 40 ukrainlannaga, kelle tööandja oli neid premeerinud nädalase puhkusereisiga Kreekasse. Tööandja juhtus olema ukrainlanna Irpinist, kes pärast agressiooni algust pages Lääne-Ukrainasse, kus ta oma äriga alustas eelmise aasta mais! Ta alustas nullist ja aastaga on ta jõudnud niikaugele, et saab endale lubada oma töötajate puhkusele saatmist! See on täiesti uskumatu ja ma tõesti usun, et rolli mängib ukrainlaste seletamatu vastupidavus.

Saprõkina kandis foorumil mõistagi ukrainlanna disainitud ja õmmeldud kostüümi.
Nordic Business Forum

Milliseid ärisid tänu teie programmile Ukrainas avatud on?
Palju on haridusvaldkonnaga seotud ärisid: näiteks IT, siis inglise ja teiste võõrkeelte koolid. Siis on moe- ja üldiselt käsitööga seotud ettevõtted. Kohvikud, toidukohad. Tore on see, et kui inimesed teavad, et äri püsti pannud inimene on kuskilt pagenud ja pidanud uuesti alustama, siis nad tahavad teda toetada.
Aga kuidas sõjatingimustes üldse ettevõtet kasvatada suudetakse?
See on suur väljakutse, sest pöördelistel aegadel on raske plaane teha. Aga arvan, et nad teevad seda kõige kiuste ja püüavad leida innovaatilisi vahendeid, uusi turge. Minu meelest on Ukraina ettevõtted vägagi uuendusmeelsed.
Te alustasite Nordic Business Forumil oma esinemist küsimusega publikule: kui paljud ettevõtted on valmis välisšokiks? Kas Ukrainas oma ettevõtet avavad inimesed arvestavad juba alustades kõige hullemaga?
Jällegi – asi on ukrainlaste vastupidavuses. Ma ütleks, et umbes pooled globaalsetest ettevõtetest ei ole välisšokkidega arvestanud. Foorumil vastas umbes 60 protsenti, et nad on šokkideks valmis. Ma ei oleks selles nii kindel (muigab).
Kas te ise elate praegu Kiievis?
Pärast kuut kuud mujal elamist kolisin ma Kiievisse tagasi suure ambitsiooniga, et saan naisi innustada oma ettevõttega alustama.
Kuidas te Ukrainas elades Venemaa agressiooniga toime tulete?
Ausalt – see on väga raske. Minu jaoks on see juba teine kord põgeneda, sest 2014. aastal okupeeris Venemaa minu kodulinna. Praegu toimuv on kõige brutaalsem sõda Euroopas pärast teist maailmasõda. Ukrainas ei ole mitte ühtegi inimest, kes pole sellest kõigest puutumata. See on meie kodumaa, meie territoorium ja me anname endast parima, et aidata.
Oma kõnes väitis Saprõkina, et Ukrainas on hinnanguliselt 15 miljonit inimest, kes vaimse tervise tõttu abi vajab. See on aga omakorda toonud kaasa positiivse muutuse, et üha enam väärtustatakse ettevõtetes vaimset tervist, võimaldatakse psühholoogi abi jne.
Pole saladus, et Ukraina on korrumpeerunud riik. Samas on ajakirjanikud tihti ebamugavas olukorras, sest sõja ajal tunduvad muud teemad olulisemad. Kuidas te tunnete, kas ja millal on õige aeg korruptsioonist rääkida ja küsimusi esitada?
Arvan, et korruptsiooni kohta küsimuste küsimiseks on alati õige aeg. Seda eriti praegu, mil Ukraina taastamisse liiguvad hiiglaslikud summad. See peaks olema võimalikult läbipaistev, sest küsimus on usalduses ja on tähtis, et inimesed jätkaksid Ukraina toetamist.
Praegu räägitakse tihti ka sellest, et inimestel tekib sõjaväsimus. Kui palju te väsimust ukrainlaste seas tajute või kui palju kardetakse seda, et sõja kajastused lõpetatakse ühel hetkel ära?
See on väga tajutav. Terve maailm on sõjast ilmselt pisut väsinud ja ma saan seda öelda, sest näiteks välismaal elades oli näha seda vahet, milline oli toetus sõja algusaegadel ja milline on see praegu. Toetust on vähemaks jäänud. Ukrainlased on ka väsinud, aga me oleme Venemaast väsinud. Sõda käib ju meie iseseisvuse eest.
Mujal tulevad uued teemad peale: näiteks valimised USAs ja Euroopa riikides, lisaks muud mured, mistõttu Ukraina jääb tagaplaanile. Kahjuks oleme ka seda näinud, et mõnel juhul jõudsid relvad Ukrainasse liiga hilja… Aga see ei ole ainult meie sõda ja praegu ei ole aeg Ukrainat unustada. Toetus peab jätkuma.

Saprõkina võitis selle aasta kõnevõistluse, mistõttu käis ta oma kogemusi jagamas nii Helsingis, Oslos kui ka Amsterdamis.
Nordic Business Forum

Te olete ka Ukraina SOS Lasteküla juhatuse liige. Juuni alguse seisuga oli Ukrainast Venemaale küüditatud teadaolevalt 20 000 last. Kinnitamata andmetel võib see number olla juba sadades tuhandetes. Kuidas lasteküla praegu Ukrainas tegutseb?
Numbrid on kõrged ja see on täiesti uskumatu. Venemaa üritab isegi perekondi lõhestada… See on lastele täiesti laastav.
SOS Lasteküla töötab paljude peredega ja aitab neid eelkõige vaimsete muredega, lisaks teevad nad teavitustööd lapsendamiseks. Pered, kes on Ukrainast pagenud, saavad abi teiste riikide lasteküladest.
Varem oli meil Ukrainas kaks SOS Lasteküla, kuid ühe hävitasid venelased. Inimesed jäid õnneks terveks.
Kuidas küüditatud lapsed tagasi Ukrainasse saada?
Ukrainas on organisatsioon, mis töötab selle nimel, et pereliikmed taas kokku saaksid. Nende tagasisaamiseks on võimalusi, kuid ma ei saa sellest rääkida, sest selle intervjuu järel muidu neid võimalusi enam ei oleks. Aga võin öelda, et see nõuab ülimat pingutust.
See, mida meie lapsed peavad praegu läbi elama, on kui õudusunenägu. Alguses Covid, nüüd sõda…
Millised on teie enda tulevikuplaanid?
Töötan selle nimel, et [oma programmiga] miljoni naiseni jõuda. Aga üldises plaanis – me kõik usume võitu.
Mida te ütleksite neile inimestele, kes siiani sõja ulatusest aru ei saa ja võib-olla isegi parastavad, et kui te saate ärisid avada, siis pole ju seal Ukrainas midagi nii hullu?
Aga see on kõik sõja kiuste! Parim võimalus on tulla Ukrainasse ja ise vaadata, mis toimub. Jah, vahel tundub ja vahel ongi Ukrainas on üsna rahulik, aga kui õhtu saabub ja sireenid kõlavad ja sa ei saa jälle magada ja tunned hirmu… Seetõttu ongi parim tulla Ukrainasse, et vaadata, mida Venemaa teinud on ja mida teeb.


Automaks soosib vanu autosid ja elektriautosid ning loob skeemitamisohuUue automaksu kohta saab praeguste teadmiste põhjal teha neli järeldust. See annab eelise kasutatud ja juba Eestis olevatele autodele uute autode ees. Annab eelise «keskmise» suurusega sedaanidele suuremate linnamaasturite ees, aga ka sedaanidele pisemate autode ees. Soosib elektri, hübriid ja diiselmootoriga autosid võrdluses bensiinimootoriga autoga. Ärgitab otsima maksu- ja rendiskeeme teistes riikides.

Automaksu kalkulaatori leiab siit.
Võttes aluseks eelmise aasta kaks kõige populaarsemat automarki – Toyota ja Škoda – ning nende müüduimad mudelid – vastavalt RAV4 ja Corolla ning Octavia ja Kodiaq –, saab nende abil maksuskeemi lihtsalt lahti seletada. Poliitikud tahavad küll näiteid tuua kallite Porschede kohta – karistame rikkaid, eks –, aga nende müük on nii marginaalne, et räägime ikka «rahvaautodest».
Näiteks Eesti seni enim müüdud auto RAV4 bensiinimootoriga mudeli eest tuleb edaspidi tasuda 3800 eurot registreerimismaksu ja aastamaksu 261 eurot. Hübriidversiooni puhul jääks registreerimine sõltuvalt konkreetsest mudelist 2000 euro ümber ja aastamaks 150 euro ümber.
Torkab silma, et just registreerimine on see, mis hakkab rahakotti mõjutama, ja aastamaksu osa enam nii palju ei loe. See tähendab, et kasutatud ja juba Eesti registris olevad autod on suured võitjad, sest nende pealt registreerimismaksu maksma ei pea.
Lühiajaliselt toob see järgmise aasta jooksul kaasa uute autode ostu buumi, et saaks enne maksu jõustumist auto ära osta ja Eestis ära registreerida. Pikas perspektiivis võiks tagajärg olla Eesti autopargi suhteline vananemine – inimesed kasutavad autot kauem, eelistavad osta Eestis kasutatud auto ega tõtta uut soetama.
Teiseks kallutab maks eelistusi «keskmiste» autode poole. Kui bensiinimootoriga uue RAV4 eest tuleb tasuda 3800 eurot ja hübriidajamiga mudeli eest 2000 eurot, siis Corolla registreerimismaks tuleb veidi üle 800 euro. Škoda kahe popima mudeli puhul on diiselmootoriga Octavia maks 900 eurot, Kodiaqil tõuseb see juba üle 4000 euro. Kuna maksuskeem ei ole päris lineaarne, ei soosi see ka päris pisikesi autosid. Kas ostad «keskmise» Corolla või Octavia või vaatad veel väiksemate autode poole – pole erilist vahet. Aga veel kord: jutt käib uutest autodest, kasutatute kohta see ei kehti.
Põhjused on lihtsad. Linnamaasturid on natuke raskemad ja natuke võimsama mootoriga kui enam-vähem sama suured sedaanid. Kriitiline piir on kahetonnine täismass – kas auto ületab selle piiri või ei – ning kas heitmekogus jääb alla 117 grammi kilomeetri kohta.
Heitmekoguse maksustamine ei ole lineaarne, vaid liigub hüpetega, kus olulised tähised on 117 g/km, 150 g/km, 200 g/km. Nii mõnelgi puhul, viidates jälle näiteks Octaviale, aitab diiselmootor suruda registreerimismaksu allapoole kõrgemat maksuküüru. Samal põhjusel hakkab maksusüsteem eelistama ka elektriautosid. Mis siis, et need on kallimad ja selline maksustamine on jõukamate subsideerimine.
Lõpuks võib uus maksusüsteem kaasa tuua skeemitamise. Mõni aasta tagasi tekkisid Eesti tänavatele kallid Tšehhi numbrimärkidega autod: Mercedesed, BMWd, Audid. Tegemist polnud «maksude optimeerimisega», vaid neid sõidukeid saab Tšehhist odavamalt osta tingimusel, et need jäävad sealsesse registrisse. Eestis kasutatakse neid rendiautodena. Kuna nüüd tekib Eestis registreerimismaks, mis kallimate markide puhul küünib mitmekümne tuhande euroni, suureneb ka oht, et selliste skeemide kasutamine levib. Kindlasti vaatavad oma äri üle ka suurte autoparkidega rendifirmad (Bolt, Citybee), võtavad raamatupidajad ja juristid laua taha ning arvutavad, kas osta autod Eesti või mõne teise riigi registrisse.


SAHINAD | Euroopat esindav eestlane vihastas võidukaid asereidKapo sai endale noorema õe Käpo. Automaksu eelnõus mõeldi välja uus Nissan. Veganeid ähvardab uus oht: see tuleb õuntest. Elavhõbedakraadiklaaside taastulek.
Lääne-Aserbaidžaani kogukond mõistis teravalt hukka Toivo Klaari seisukohad, kes tegutseb Euroopa Liidu eriesindajana Lõuna-Kaukaasias.
„Nõuame T. Klaarilt ja teistelt Euroopa Liidu ametnikelt, et nad ei teeks naeruväärseid vaenulikke avaldusi Aserbaidžaani suveräänsete alade kohta. Esinduse lähetamine Aserbaidžaani suveräänsetele aladele ei kuulu T. Klaari ega teiste pädevusse,“ edastas News.az kogukonna avalduse, mis sündis pärast eestlase intervjuud Armeenia meediale.
Aserbaidžaanlased toonitasid, et Euroopa Liidul pole moraalset õigust neile loengut pidada. „Pigem peaks T. Klaar andma Euroopa Liidu institutsioonidele soovitusi pikaajaliste rahvusvaheliste või ÜRO missioonide paigutamiseks nendesse Euroopa Liidu liikmesriikidesse, kus on probleeme rahvusvähemustega.“ Nad pakkusid välja, et selliseks riigiks võib olla Armeenia, mis olla muutunud aserbaidžaanlaste vastu suunatud etnilise puhastuse tulemusel monoetniliseks riigiks.
Armeenia ja Aserbaidžaan ragistasid Karabahhi pärast aastakümneid. Septembri keskel vabastas Aserbaidžaan kiire sõjakäiguga tolle maa-ala.
Kapo ja Käpo
Eesti salapolitsei Kapo on saanud endale noorema õe Käpo. Lühend tähendab dokumentide kättetoimetamisportaali. Käpot kasutavad suhtluseks prokuratuur, kohtud ja väärteomenetlejad eesotsas politseiga.
Automaksu eelnõus mõeldi välja uus Nissan
Kuigi rahandusministeerium lükkas automaksu kehtestamise edasi ning võttis eelnõu koostamiseks lisaaega, osutus seekordne eelnõu esitlus vigaseks.
Näiteks võis sealt lugeda kalkulatsiooni, kui palju tuleb iga aasta maksta Nissan Berlingo eest. Sellist kaubikut pole olemas. Eksisteerib hoopis Citroën Berlingo. Samuti esitleti tabelis näitajat CO₂ g/kg. Sellist parameetrit pole samuti olemas. Süsinikuheidet mõõdetakse hoopis kilomeetri kohta.
Automaksu arvutamisel tasub silmas pidada ka seda, et enne 2019. aastat ostetud autodel võib süsinikuheide olla arvutatud hoopis vana skeemi (NEDC) järgi. Automaksu suuruse arvutamisel kasutab Eesti aga uuemat (WLTP) heitmeskeemi. NEDC CO₂-heitmest WLTP heitme saamiseks tuleb vana arv sõiduauto puhul korrutada 1,24ga, kaubikul 1,39ga.
Veganeid ähvardab uus oht õuntest
Mõnele vanale mööbliesemele „ökoremonti“ teinud teavad, mis asi on šellak. Šellakpolituuri tegemiseks segatakse piiritust šellakihelvestega, mis on loomset päritolu: seda vaiku eritab šellakitäi (Laciffer lacoa) oma vastsete kaitseks.
Saksamaa Baieri tarbijakaitseamet hoiatab, et šellakivaiku kasutatakse ka puuviljade vahatamiseks. E-904 numbrit kandva ainega vahatatakse õunu, tsitruselisi, avokaadosid, pirne ja mangosid, et nende säilivusaega pikendada. Samuti kasutatakse seda šokolaadil, et see vähem kleepuks. Tervisele on šellak ohutu, kuid tarbijakaitsjad muretsevad: kas veganid ikka teavad, et nende tarbitavad puuviljad võivad sisaldada loomset päritolu ainet?
Elavhõbedakraadiklaaside taastulek
Üle 41 000 liikmega Facebooki-grupis Rahvameditsiin, teadmised ja esiisade tarkused! käib äri elavhõbedatermomeetritega. Neid saab soetada hinnaga 25 eurot tükk. Grupiliikmed kiidavad, et mitte ükski apteegis saada olev kraadiklaas ei näita nii täpset ja tõest tulemust kui see vana kooli kraadiklaas.
Paradoksaalsel kombel kuulub samasse gruppi palju vaktsiinivastaseid, kes väldivad teatud vaktsiine seetõttu, et neis leiduvat „ohtlik kogus elavhõbedat“ (see info ei vasta muidugi tõele).
Tänapäeva kraadiklaasides on elavhõbe asendatud galliumi, indiumi ja tina seguga.